Ухвала

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 205/15/19

провадження № 61-13806св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Червинської М. Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Євген Васильович, про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними, визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування державної реєстрації, вселення та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бєлік Сергій Пилипович, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у складі судді Басової Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 04 червня 2018 року, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ОСОБА_3 з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ОСОБА_3 06 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Луценко В. С. Харківського міського нотаріального округу Харківської області з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

- визнати недійсним пункт 22 договору іпотеки квартири від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» і ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку щодо початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 50 % від його вартості згідно з пунктом 33.4 договору;

- застосувати наслідки недійсності договорів: про відступлення прав вимоги від 04 червня 2018 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ОСОБА_3 ; про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 06 червня 2018 року № ZXR019521.23882.002; про визнання частково недійсним договору іпотеки квартири від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002 в частині недійсності пункту 22;

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ;

вселити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати державного реєстратора Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюка Є. В. внести відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_1 .

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 14 травня 2020 року позов задовольнив частково. Скасував реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та вселив ОСОБА_1 до зазначеної квартири. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 04 серпня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишив без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року -без змін.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, адвокат Бєлік С. П. як представник ОСОБА_1 просить скасувати повністю постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року та частково рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 04 червня 2018 року за кредитним договором від 08 лютого 2012 року № К1РС3.23882.001, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 06 червня 2018 року за іпотечним договором від 08 лютого 2012 року № 2ХК019521.23882.002, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ОСОБА_3 ; визнати недійсним пункт 22 договору іпотеки квартири від 08 лютого 2012 року № 2ХК019521.23882.002, укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» і ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку щодо початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 50 % від його вартості згідно з пунктом 33.4 договору та вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного реєстратора Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюка Є. В. внести відомості про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

11 жовтня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, 252, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Євген Васильович, про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними, визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування державної реєстрації, вселення та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бєлік Сергій Пилипович, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська