ПОСТАНОВА

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/878/23

провадження № 22-ц/4809/101/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2023 року, у складі судді Дригваль В.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначала, що 26.09.2005 між нею та відповідачем Новомиколаївською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8.

Від спільного шлюбу вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказувала, що з квітня місяця 2018 року сімейні відносини з чоловіком погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На думку позивача, подальше існування шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам відповідача, відносини подружжя тривалий час мають негативний характер, шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем є неможливим.

Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Після розірвання шлюбу бажала залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 вересня 2005 року Новомиколаївською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, за актовим записом №8.

Після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_8 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. ?Зазначає, що відповідач не був присутній у судовому засіданні з об?єктивних причин, оскільки знаходився на військовій службі, будь-яких повісток з суду та копію рішення не отримував. Про дане рішення і про розгляд справи взагалі дізнався випадково, з офіційного сайту Судової влади України. Відповідач не міг подати відзив, пояснення та заперечення проти позову.

Звертала увагу, що в рішенні суду зазначено, що відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву до суду в якій позовні вимоги визнав та просив суд провести розгляд справи у його відсутність. Але ОСОБА_2 даний факт заперечує, так як на той час знаходився в зоні бойових дій та жодних засобів зв?язку не мав, вищезазначену заяву до суду не подавав.

? Також відповідач вважає, що в них з позивачем не втрачено почуття любові та взаємоповаги. Вважає за можливе зберегти сім?ю.

Просив скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2023 року.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

З копії паспорту громадянина України (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Літньоозерське, Плесецького району, Архангельської області та мешканка АДРЕСА_1 . Та має РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.5).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.09.2005 року (а.с.6) вбачається, що 26 вересня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , зареєстрували шлюб у Новомиколаївській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис за №8. Після одруження, дружині змінено прізвище на « ОСОБА_7 ».

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.11.2005 року (а.с.7) з`ясовано, що ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Петрівка, Новоукраїнського району Кіровоградської області та її батьками зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08.10.2014 року (а.с.8) з`ясовано, що ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Петрівка, Новоукраїнського району Кіровоградської області та її батьками зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 27.04.2011 року (а.с.9) з`ясовано, що ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Петрівка, Новоукраїнського району Кіровоградської області та його батьками зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 27.04.2011 року (а.с.10) з`ясовано, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Петрівка, Новоукраїнського району Кіровоградської області та його батьками зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Із копії довідки №113 від 11.05.2023 року виданої Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.11) з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Сторони, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з?явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, крім того відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.

Згідно зі ст. 113 цього Кодексу особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 10, 11 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 89, 263, 264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Аналіз наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, свідчать про те, що суд першої інстанції вірно вважав, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер, їх спільне проживання однією сім`єю є неможливим та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Крім того, задовольняючи позов судом першої інстанції враховано заяву відповідача від 24.07.2023, в якій він зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ухвалене судом рішення є незаконним і підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме щодо не повідомлення його про розгляд справи, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_10 02.06.2023 було отримано судову повістку-повідомлення на 24.07.2023.

Доказів того, що відповідач під час розгляду справи знаходився, як зазначено його представником, в зоні бойових дій, стороною відповідача ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано, як і доказів того, що ОСОБА_2 був мобілізований на військову службу в складі Збройних Сил України.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем обставин, на які він посилався в апеляційній скарзі як на підставу скасування рішення суду, відсутність в зв`язку з цим правових підстав для задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.І. Мурашко