Провадження № 6/761/762/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.,

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом №761/23817/20 від 30.01.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №761/23817/20, виданого 30.01.2024 року Шевченківським районним судом м. Києва на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2023 року у справі за позовом Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Разом з тим, заявник у вказаній заяві, просить зупинити виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом №761/23817/20 від 30.01.2024 року.

Заява обґрунтована тим, що боржник добровільно частково погасив борг до видачі судом виконавчого документа та відкриття на підставі нього виконавчого провадження, а сума, заявлена до стягнення, не була зменшена на суму здійсненої оплати, тому необхідним заходом є зупинення виконання за виконавчим документом. Це пояснюється тим, що виконавцем вже накладено арешт на кошти боржника та розпочато процедуру примусового стягнення.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого клопотання з наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з проханням про зупинення виконавчого провадження НОМЕР_1 надала докази сплати заборгованості, в порядку добровільного виконання рішення суду, в сумі 500,00 грн., натомість згідно виконавчого листа №761/23817/20 від 30.01.2024 року з заявника стягнуто рішенням суду 87 936,01 грн.

Враховуючи вищевикладене, так як борг не сплачено в повному обсязі, часткова сплата не передбачає підстав для зупинення виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та зупинення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом №761/23817/20 від 30.01.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Притула