Справа № 699/151/24
Номер провадження № 2/699/138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Гусарової В.В., за участю секретаря судового засідання Таран О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Корсунь-Шевченківський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 вид. 28.01.2004р Корсунь - Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, код ) в інтересах якої діє адвокат Перебийніс Світлана Василівна (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , код: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , Паспорт НОМЕР_3 вид. 24.07.2003 року УВД Приволжського району м. Казань) про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, мотивуючи тим, що 06 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно п.п.1.1 якого відповідач (продавець за договором) продає, а позивач (покупець за договором) купує однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Цього ж дня, 06 травня 2021 року позивачем передано продавцю - ОСОБА_2 готівкові кошти в сумі 270 000,00 (двісті сімдесят тисяч гривень) в рахунок вартості квартири.

У пункті 3.3 вищевказаного договору було вказано, що продавець зобов`язується нотаріально посвідчити цей договір не пізніше 6-ти місяців з моменту його укладення.

Так, як для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу потрібно було поновити документи на квартиру (виготовити новий технічний паспорт), то позивач з розумінням поставилася до того, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири відкладається на деякий термін.

В кінці травня 2021 року ОСОБА_2 віддала ОСОБА_1 ключі від вищевказаної квартири та всі документи на неї, в тому числі договір купівлі-продажу від 11.06.2012 року. При цьому, вона повідомила позивача про те, що збирається на недовгий термін поїхати у Російську Федерацію.

Сторони договору домовилися, що як тільки ОСОБА_2 знову приїде в Україну, то вони відразу підуть до нотаріуса реєструвати угоду купівлі-продажу, а ОСОБА_3 вже зараз може перевозити свої речі у вказану квартиру та облаштовуватися у ній.

З того часу і по сьогодні, ОСОБА_1 безперешкодно користується придбаною квартирою.

Проте, ні в листопаді 2021 року (в шестимісячний строк), ні в інші місяці відповідач не з`явилася та не пішла разом з позивачкою до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу квартири.

Позивачка неодноразово телефонувала ОСОБА_2 та просила виконати домовленості. У відповідь вона чула одне й те ж саме: "Вам немає чого хвилюватися, адже і документи, і квартира у вас в руках". Після початку військових дій в Україні ОСОБА_2 повідомила, що вона не має наміру ні тепер, ні в майбутньому приїжджати в Україну.

З метою проведення державної реєстрації права власності на придбану квартиру ОСОБА_1 звернулася до Центру надання адміністративних послуг. Проте, там їй повідомили, що подані нею для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам ст. 657 ЦК України, а саме: поданий договір купівлі-продажу не може прийматись як правовстановлюючий документ, оскільки згідно ст. 657 ЦК України договорі купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як пояснила реєстратор, поки укладений між нею та ОСОБА_2 договір не буде нотаріально посвідчений, він є нікчемним, а тому ОСОБА_1 не є власником спірного майна.

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з проханням виконати умови укладеного між ними договору, а саме нотаріально посвідчити укладену угоду, або власноручно написати причину її відмови. ОСОБА_2 власноручно написала листа, який адресується "Компетентним органам", в якому підтвердила факт продажі квартири та отримання від ОСОБА_1 коштів. Так, як на сьогодні із Російською Федерацією відсутнє поштове сполучення, то даний лист ОСОБА_2 пересилала через ОСОБА_4 .

Представник позивача звернулася із завою про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач викликалася до судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті суду, до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Судова повістка та інші документи, направлені відповідачу поштою, повернулись з відміткою про те, що поштова кореспонденція до рф не приймається.

У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін.

Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі :

-копія паспорта, коду позивача (а.с.5-6)

-копія договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2021 (а.с.7-9)

-копія договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2012 (а.с.10-14)

-копія витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.14-15)

-копія витягу про державну реєстрацію прав (а.с.16)

-копія технічного паспорту (а.с.17-20)

-лист відповідача ОСОБА_2 від 09.11.2023 (а.с.21)

-копія ордеру (а.с.22)

-копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.23)

-квитанція (а.с.24).

Таким чином судом було встановлено:

06 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно п.п.1.1 якого відповідач (продавець за договором) продає, а позивач (покупець за договором) купує однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Цього ж дня, 06 травня 2021 року позивачем передано продавцю - ОСОБА_2 готівкові кошти в сумі 270 000,00 (двісті сімдесят тисяч гривень) в рахунок вартості квартири.

Згідно з приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Однак, позивач позбавлений можливості в повній мірі здійснити своє право власності щодо спірного об`єкта нерухомості та обмежений у своєму праві розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Захист і охорона власності є однією з найголовніших функцій держави.

Принцип охорони власності закріплений в Україні конституційно. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності (ст. 13 Конституції України).

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

У відповідності до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання права.

Судом установлено, що позивач з відповідачем досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали ці умови, та до даного часу у жодної із сторін договору заперечень стосовно наслідків його укладення не виникало. Проте, ОСОБА_2 не виконала свого обов`язку щодо нотаріального посвідчення укладеного між ними договору.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати по справі, суд залишає за позивачем по її клопотанню.

На цих підставах суд дійшов висновку задоволення позову.

Керуючись ст.319, 321 ЦК України, ст. 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 вид. 28.01.2004р Корсунь - Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, код ) в інтересах якої діє адвокат Перебийніс Світлана Василівна (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , код: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 вид. 24.07.2003 року УВД Приволжського району м. Казань) про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу квартири від 06 травня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щодо купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_4 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 38,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяГусарова В.В.