Справа №760/8229/22 6/760/226/24
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Жовноватюк В.С.,

за участю секретаря Лопатюк А.В.,

представника заявника адвоката Костаняна С.Е.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Федорчук Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Костаняна Сергія Едуардовича в інтересах боржника ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_2 , треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 року до суду надійшла заява адвоката Костаняна С.Е. в інтересах ОСОБА_2 , у якій просив відстрочити виконання рішення суду від 19 липня 2023 року до 19 липня 2024 року включно.

В обґрунтування зазначає, що 22 січня 2022 року головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №760/8229/22, виданого Солом`янським районним судом міста Києва від 21 грудня 2023 року, прийняв постанову та відкрив виконавче провадження.

Так, заявник вважає, що існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, оскільки з відкритих джерел інформації випливає, що у «так званого» стягувача не було і немає повноважень щодо володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, що виключає законне виконання існуючих рішень судів та законне виселення ОСОБА_2 з квартири.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07 лютого 2024 року визначено головуючого суддю Жовноватюк В.С.

20.02.2024 до суду повторно надійшла заява адвоката Костаняна С.Е. в інтересах ОСОБА_2 , у якій просив відстрочити виконання рішення суду від 19 липня 2023 року до 19 липня 2024 року включно.

Заявник зазначає, що 18 січня 2022 року головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №760/8229/22, виданого Солом`янським районним судом міста Києва від 21 грудня 2023 року, прийняв постанову та відкрив виконавче провадження. В обґрунтування посилається на аналогічні підстави для відстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник боржника просив заяву задовольнити з підстав, викладених вище. Додав, що боржник має непрацездатну матір, яка перебуває на обліку бездомних осіб та має незадовільний стан здоров`я, що суд зобов`язаний врахувати під час постановлення ухвали.

На питання головуючого, чим підтверджується, що ОСОБА_3 є матір`ю боржника, відповів, що копією паспорту, долученої до заяви.

На питання, що як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 окрім сина ОСОБА_2 , який є боржником, вона ще має повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і чому представник стверджує, що обов`язок утримувати непрацездатну матір покладений виключно на ОСОБА_2 , оскільки це є однієї із підстав необхідності задоволенн даної заяви, відповів, що представнику відомо, що донька матір`ю "не цікавиться". В той же час, доказів того, що така донька сама непрацездатна чи недієздатна/обмежено дієздатна суду не надав.

Представник позивача за первісним позовом та представник третьої особи категорично заперечували проти задоволення заяви через її безпідставність.

Суд, дослідивши подану заяву, зазначає наступне.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_2 , треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення задоволено. Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» судовий збір у розмірі 2481,00 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Костаняна С.Е. залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року залишено без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття.

Постановою головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві від 18 січня 2024 року відкрито ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №760/8229/22, виданого 21 грудня 2023 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві від 22 січня 2024 року відкрито ВП НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №760/8229/22, виданого 21 грудня 2023 року Солом`янським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Досліджуючи зміст заяви, судом встановлено, що заявником не наведено будь-яких обґрунтувань щодо необхідності відстрочення виконання рішення, враховуючи підстави, які визначено ч.4 ст.435 ЦПК України.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду передбачене також ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи з вимог ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковість виконання рішення є однією з засад виконавчого провадження (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі №905/2458/16 зазначено, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі №619/562/18 зазначено, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №209/3085/20).

Досліджуючи зміст заяви про відстрочення виконання рішення суду, фактично заявник ставить під сумнів питання належного позивача, що вже було предметом судового розгляду та переглядалось в апеляційному порядку, яким рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При цьому, заявник, вважаючи, що у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відсутні повноваження на виселення боржника, просить відстрочити виконання рішення суду до 19 липня 2024 року, не зазначаючи, чому саме до 19 липня 2024 року і чи взагалі після цієї дати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» набуде повноважень на виселення ОСОБА_2 .

Інших обставин, які зазначені у ч.4 ст.435 ЦПК України, заявник не наводить та не доводить.

Посилання на те, що боржник має скрутне матеріальне становище, суд не враховує, оскільки доказів непрацездатності останнього суду не надано.

Також суд відхиляє доводи представника боржника щодо стану здоров`я матері боржника та статус її як бездомної особи за наявності іншої повнолітньої дитини у такої матері.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви адвоката Костаняна С.Е. в інтересах боржника ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду слід відмовити, оскільки вона є необґрунтованою вимогами законодавства та не знайшла свого підтвердження доказами у судовому засіданні.

Керуючись ст.435 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Костаняна Сергія Едуардовича в інтересах боржника ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_2 , треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.С. Жовноватюк