Справа № 357/8228/23
Провадження № 2/357/812/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

14 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

05.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 10.07.2023, мотивуючи тим, що 25 січня 2023 року між ТОВ СКАЙЛАЙН ПЛЮС, що діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договором комісії № 736 від 25.01.2023, та нею було укладено договір № 736 щодо купівлі продажу транспортного засобу марки «Peugeot 230L», державний номер НОМЕР_1 . Пунктом 2.2 Договору купівлі продажу визначено, що покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договору купівлі продажу. Враховуючи ст. 334 ЦК України, спеціальне законодавство, що регулює порядок обліку та реєстрацію транспортних засобів, а також правову позицію ВП ВС, вона - ОСОБА_1 являється власником автомобіля «Peugeot 230L», модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 . 07.05.2023 співробітниками поліції було здійснено затримання вказаного ТЗ у зв`язку із оголошенням в розшук. 10.06.2023 Департаментом патрульної Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якого, ініціатором розшуку вказаного ТЗ є відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Київської області. Згідно ЄДРВП у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державним виконавцем Кичка Т.В. відкрито виконавче провадження, у якому є боржником ОСОБА_2 (продавець за договором купівлі продажу транспортного засобу № 736 від 25.01.2023). Оскільки придбаний нею автомобіль потребував здійснення ремонтних робіт, вона не здійснила вчасно державну реєстрацію права власності на нього. На теперішній час вона позбавлена можливості здійснити за собою реєстрацію ТЗ, оскільки автомобіль перебуває у розшуку та його було вилучено співробітниками поліції, згідно акту від 07.05.2023. У зв`язку з тим, що частина інформації, а саме щодо підстав розшуку та внесення відомостей про ТЗ - «Peugeot 230L», державний номер НОМЕР_1 до ІП «Гарпун», міститься в матеріалах виконавчого провадження та не може бути надана нею на момент подачі позову, що позбавляє її можливості визначити усі підстави поданого позову, однак у разі отримання такої інформації відповідно до вимог ст. 43,49 ЦПК України нею будуть змінені підстави позову. Просила у судовому порядку визнати за нею право власності на транспортний засіб автомобіль «Peugeot 230L», модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 та зняти арешт, накладений Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) на транспортний засіб - автомобіль Peugeot 230L, модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 .

10.07.2023 судом отримано заяву позивача, про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити державному виконавцю Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кичка Тетяні Василівні вчиняти будь-які дії, у тому числі, оглядати, вилучати, переміщати, перевозити, продавати та будь-які інші дії щодо транспортного засобу - автомобіль Peugeot 230L, модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 та заборони державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії, у тому числі, оглядати, вилучати, переміщати, перевозити, реалізовувати, проводити електронні торги та будь-які інші дії щодо транспортного засобу - автомобіль Peugeot 230L, модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 .

13.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову, відмовлено.

20.07.2023, після отримання відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, судом постановлено ухвалу, про залишення позову без руху та встановлення позивачу строку для усунення недоліків позову.

11.08.2023, після усунення позивачем недоліків позову та отримання відповіді на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо відповідача у справі, судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.09.2023 - 14:30 год.

06.09.2023 судом постановлено ухвалу, про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача, адвоката Горбунової Анни Олександрівни.

21.09.2023 підготовче засідання було відкладено на 18.10.2023 - 09:30 год, на підставі п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України та постановленням ухвали, яка внесена до протоколу судового засідання, про витребування доказів у справі, а саме: належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження (АСВП 70671904).

18.10.2023 з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надішли матеріали, згідно ухвали суду від 21.09.2023.

18.10.2023 підготовче засідання було відкладено на 15.11.2023 - 09:30 год, за клопотанням представника позивача.

23.10.2023 позивачка направила до суду заяву, про зміну предмету позову, що зареєстрована судом 26.10.2023, в якій просила визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль «Peugeot 230L», модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 та зняти арешт, накладений постановою про арешт майна боржника Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 20.02.2023 (ВП № 70671904) на транспортний засіб - автомобіль Peugeot 230L, модель 230L, колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 .

15.11.2023 судом постановлено ухвали, які внесені до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви щодо зміни предмету позову, про задоволення клопотання представника позивача щодо залучення у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору ОСОБА_3 , та в порядку п.2 ч.2 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання було відкладено на 12.12.2023 09:30 год.

12.12.2023 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 22.01.2024 10:30 год.

22.01.2024 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 14.02.2023 14:00 год, з урахуванням положень ст. 223, 280 ЦПК України.

Позивачка - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представника позивача, адвоката Горбунова Анна Олександрівна, у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, письмові пояснення щодо спору та заяви з процесуальних питань до суду не подала.

Представник третьої особи, Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державний виконавець Кичка Тетяна Василівна, у судовому засіданні пояснила, що в її проваджені заходиться ВП №70671904, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дітей, в межах якого було накладено арешт на майно боржника у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів. На момент накладення арешту вказаний ТЗ був зареєстрований за боржником, відомості щодо укладеного договору купівлі продажу ТЗ у ДВС відсутні. При вирішення справи покладається на розсуд суду.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З матеріалів справи (а.с.10-11) вбачається, що 22 грудня 2022 року між ТОВ СКАЙЛАЙН ПЛЮС, в особі Козія Олександра Олександровича, та ОСОБА_2 було укладено Договір комісії № 763, згідно якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо продажу транспортного засобу - «Peugeot 230L», колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за власником 31.10.2012, за ціною 4000,00 грн. 25.01.2023 між ТОВ СКАЙЛАЙН ПЛЮС, в особі Козія Олександра Олександровича, та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі продажу транспортного засобу № 736, згідно якого останній передається у власність транспортний засіб - «Peugeot 230L», колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , за ціною 4000,00 грн, відповідно до п.2.2 даного договору покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі продажу та сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання даного договору.

З листа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 10.06.2023 за № 285аз/41/19/01-2023, наданого на запит адвоката Анни Горбунової (а.с.12), вбачається, що транспортний засіб - «Peugeot 230L», д.н.з. НОМЕР_1 , внесений до підсистеми ІПНП «Гарпун», а ініціатором розшуку транспортного засобу є Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Київської області.

Згідно акту від 07.05.2023 (а.с.13), автомобіль «Peugeot 230L», д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено у ОСОБА_1 співробітниками поліції.

З матеріалів справи (а.с.14) та матеріалів ВП №70671904 (а.с.97-112) вбачається, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває судовий наказ від 03.10.2018, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/10738/18, провадження № 2-н/357/1638/18, щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) аліментів на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

11.01.2023 старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кичкою Тетяною Василівною було відкрито виконавче провадження №70671904, на підставі заяви стягувача - ОСОБА_3 від 30.12.2022 та вказаного судового наказу від 03.10.2018.

11.01.2023 старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кичкою Тетяною Василівною отримано відповідь на запит з Міністерства внутрішніх справ України, в якій зазначено, що за боржником - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований транспортний засіб, зокрема, марки «Peugeot 230L», вантажний, рік випуску - 1997, колір - білий, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер знак НОМЕР_1 .

20.02.2023 старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кичкою Тетяною Василівною винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_2 , та постанову про розшук майна боржника, з метою виконання рішення суду та наявністю заборгованості зі сплати аліментів, яка згідно розрахунку від 20.02.2023 за № 15222 станом на 01.02.2023 становила 184868,08 грн.

04.07.2023 представник ОСОБА_1 , адвокат А.О. Горбунова звернулася до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом щодо надання інформації про підставу внесення відомостей про транспортний засіб автомобіль марки «Peugeot 230L», д.н.з. НОМЕР_1 та 07.07.2023 їй було надано відповідь щодо неможливості надання запитуваної інформації у зв`язку з відсутністю відомостей щодо представництва сторони у виконавчому провадженні.

При вирішені спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦПК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII), державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2010 за № 8, реєстрація, перереєстрація, тимчасова реєстрація, взяття на облік та зняття з нього технологічного транспортного засобу здійснюється територіальними органами Держпраці через центри надання адміністративних послуг. Юридичні і фізичні особи, іноземні фізичні і юридичні особи, особи без громадянства (що перебувають в Україні на законних підставах), які є власниками технологічних транспортних засобів чи використовують їх на законних підставах, або уповноважені ними особи (далі - власники) зобов`язані зареєструвати зазначені транспортні засоби протягом 10 днів після придбання або виникнення інших законних прав на їх використання, у тому числі у разі тимчасового ввезення на територію України. У такий же строк власники зобов`язані перереєструвати технологічні транспортні засоби у разі настання обставин, у зв`язку з якими виникла потреба у внесенні змін у реєстраційні документи.

У разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону № 3353-XII та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів.

Положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статтей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу. (Постанова Великої Палати Верховного суду від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (п. 37).

В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі продажу від 25 січня 2023 року за № 736, являється власником транспортного засобу марки «Peugeot 230L», колір - білий, рік випуску - 1997, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , однак, у встановлений законодавством строк, а саме: протягом 10 днів після придбання транспортного засобу, не зареєструвала своє право власності на вказане майно у Центрі надання адміністративних послуг, а враховуючи вилучення автомобіля, вона позбавлена права користування вказаним транспортним засобом.

Також, встановлено, що 20.02.2023, на дату винесення старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кичкою Тетяною Василівною постанови про арешт майна боржника та постанови про розшук майна боржника, відповідач - ОСОБА_2 , який є боржником в межах ВП №70671904, вже не мав на праві власності вказаний транспортний засіб, у зв`язку з його відчуженням на підставі Договору комісії № 763 від 22.12.2022 та Договору купівлі продажу № 736 від 25.01.2023.

Таким чином, постанови про арешт майна боржника та постанови про розшук майна боржника, винесені 20.02.2023 старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кичкою Тетяною Василівною, порушують право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів позову, ОСОБА_2 , як боржник, є належним відповідачем у справі, однак, позивачкою не залучено у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_3 , яка є стягувачем у ВП №70671904, тобто особу, в інтересах якої накладено арешт на транспортний засіб.

У підготовчому засіданні судом роз`яснювалося, з урахуванням ст. 12, п.4 ч.2 ст. 197 ЦПК України, право позивача щодо вступу у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, однак, представник позивачки заявила клопотання, про залучення ОСОБА_3 , в якості третьої особи, яка не заявляє вимог щодо спору.

Згідно змісту ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Ст. 16 ЦК України містить перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача та якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, суд залучає до участі співвідповідача лише за клопотанням позивача, однак, враховуючи зазначені положення ЦПК України, позивачка у справі клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявила.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

В постанові Верховного Суду від 27.01.2021 по справі № 291/1024/18-ц зазначено, що неналежний суб`єктний склад є підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 5,12, 13,76-81, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-284, 353-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: бульвар Олександрійський, будинок 94, місто Біла Церква, Київська область, 09117), ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя О. В. Бондаренко