Справа № 132/2290/23
Провадження № 2/132/76/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" лютого 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарях судового засідання РЯБІШИНІЙ Ю.С., СЛОБОДЯНЮК І.Д., за участі: позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката ОЛІЙНИКА О.Л., представника відповідача С(О)ГСМРСП «Родина» - ФІЯЛОВА В.А., представника відповідача ПП «Агрофірма Постолова» адвоката ВАРЧУКА В.В., представника відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвоката БАРІШЕВСЬКОГО О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 132/2290/23 за позовом ОСОБА_2 до Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» в особі його голови Фіялова Віталія Анатолійовича, Приватного підприємства «Агрофірма Постолова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Калинівська міська рада Вінницької області про виділення майна в натурі у спільну часткову власність,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2 із вказаним цивільним позовом, в якому просить виділити в натурі належний їй майновий пай члена КСП (СВК «Родина) с.Глинськ Хмільницького району Вінницької області, номінальною вартістю 73317 грн., або 2,357 %, шляхом визнання за нею права власності на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Глинськ, а саме на будинок корівника 4-ох рядного, площею 1615,4 м2, вартістю 62152 грн.; прибудову молочний блок, площею 197,4 м2, вартістю 1928 грн.; будівлю пункт штучного осіменіння, площею 181,8 м2, вартістю 6063 грн.; кагат для силосу, вартістю 3174 грн. В обґрунтування цих вимог зазначила, що вона відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ № 272 від 05.08.2022 року, включена до списку осіб, які мають право на майновий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина»), та її частка визначена в розмірі 73317 грн., або 2,357 %. Єдиним правонаступником СВК «Родина» на даний час є Спілка (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого СП «Родина», завданням якої згідно Статуту, зокрема є вирішення питань щодо виділення майнових часток в натурі у спільну часткову власність. 29.09.2022 року вона звернулась до голови Спілки ОСОБА_9 із заявою про виділення майна в натурі, однак через відсутність кворуму на зборах співвласників майнових паїв, які були проведені 28.04.2023 року, та через відсутність у голови Спілки інформації стосовно кількості власників майнових паїв, будь-яке рішення прийнято не було. А тому, з метою можливості реалізації свого права на виділення майна в натурі у спільну часткову власність, вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, від 27.07.2023 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову, а саме головуючого суддю Сєліна Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 11.08.2023 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

09.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ПП «Агрофірма Постолова» на позовну заяву, в якому адвокат Варчук В.В. просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. ПП «Агрофірма Постолова» володіє Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ № 156 від 11.06.2013 року, визначеним у розмірі 157333 грн., або 5,060 %. Станом на 04.10.2023 року не існує жодних уточнених списків усіх осіб, які мають свідоцтво про право власності на майновий сертифікат (майновий пай) реорганізованого КСП «Родина» с.Глинськ, а тому до участі у даній справі не залучено в якості співвідповідачів всіх власників майнових сертифікатів. Частка майна пайового фонду реорганізованого КСП «Родина» с.Глинськ у розмірі 73317 грн. або 2,357 %, яка належала ОСОБА_16 та була подарована ОСОБА_2 має сумнівне походження, оскільки ОСОБА_16 не було повідомлено жодну особу, яка входить до Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого СП «Родина», та має переважне право перед іншими на придбання майнового сертифікату, що є наслідком скасування такого свідоцтва. Діюче законодавство України гарантує власнику майнового паю члена КСП право на отримання майна в натурі, шляхом його виділення із майна пайового фонду, однак таке рішення має бути прийнято за домовленістю всіх співвласників (одностайним голосуванням), а за його відсутності вирішено судом. В свою чергу, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів про скликання загальних зборів співвласників майна на яке вона претендує, прийняття загальними зборами рішення про виділення спірного майна на належні позивачу майнові сертифікати. Таким чином, ОСОБА_2 передчасно звернулася до суду із даним позовом, оскільки нею не дотримано процедури, визначеної Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2023 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОЛІЙНИК О.Л. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача С(О)ГСМРСП «Родина» - ФІЯЛОВ В.А., представник відповідача ПП «Агрофірма Постолова» - адвокат ВАРЧУК В.В., а також представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат БАРІШЕВСЬКИЙ О.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки відсутні правові підстави для його задоволення.

Інші учасники справи, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, реалізували своє процесуальне право на власний розсуд.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 272, виданого 05.08.2022 року за підписом голови Глинського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області Боримського О.О., має право на пайовий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ Калинівського району Вінницької області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 16.02.2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 16.02.2001 року становить 3109125 грн., частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 73317 грн., або 2,357 відсотків.

Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 272 від 05.08.2022 року, видане ОСОБА_2 на підставі Договору дарування майнового паю № 1 від 18.07.2022 року від ОСОБА_16 , та Договору дарування майнового паю № 2 від 01.08.2022 року від ОСОБА_15 (лист-відповідь в.о.старости Глинського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області Боримського О.О. від 29.05.2023 року № 10-02-15/49; договір дарування майнового паю № 1 від 18.07.2022 року; договір дарування № 2 від 01.08.2022 року).

29.09.2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до голови Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» ОСОБА_9 , в якій просила на загальних зборах співвласників майнових паїв члена реорганізованого КСП «Родина» розглянути питання щодо виділення їй в натурі майно, яке розташоване за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Глинськ, а саме будинку корівника 4-ох рядного, площею 1615,4 м2, вартістю 62152 грн.; прибудови молочного блоку, площею 197,4 м2, вартістю 1928 грн.; будівлі пункту штучного осіменіння, площею 181,8 м2, вартістю 6063 грн.; кагату для силосу, вартістю 3174 грн.

Дане питання, згідно протоколу № 4 зборів співвласників Громадської організації «Спілка співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Родина» с.Глинськ від 28.04.2023 року, до порядку денного не вносилося, та не розглядалося. Присутніми на цих зборах зафіксовано відсутність необхідної кількості власників майнових паїв реорганізованого КСП «Родина» села Глинськ, для можливості проведення загальних зборів з питання пов`язаного з виділенням в натурі майнових паїв їх власникам.

Посилаючись на вказану обставину, ОСОБА_2 звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із вказаним позовом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі - Порядок), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі - Рекомендації).

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Згідно статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України . Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Пунктом 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств передбачалося, що виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Згідно з пунктом 12 Порядку, збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників. Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді.

У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку).

Порядком (пункти 15, 16) також передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», було затверджене Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки (далі - Типове положення).

У пункті 3 Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, зокрема реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Пунктами 4, 5 Типового положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо.

Комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність (підпункт 10 пункту 4 Типового положення).

Згідно з пунктом 10 Порядку, з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, зокрема: визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями.

Порядок виділення частки майна визначено також Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Рекомендацій, управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Згідно пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву. Частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі у розмірі, еквівалентному вартості частки, визначеної договором про порядок володіння та користування майном. Для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажанні отримати їх у натурі. Якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки.

Таким чином, підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Отже, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборі співвласників.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2134/18-ц (провадження № 61-22458св19).

Пунктом 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Отже, вищевказаними нормами передбачено певний порядок набуття права власності на індивідуально визначений об`єкт зі складу майна реорганізованого підприємства власником майнового паю.

Разом із тим, ОСОБА_2 , звертаючись до суду із позовними вимогами щодо виділення в натурі в рахунок майнового паю її частки в спільній частковій власності КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ Калинівського району Вінницької області, шляхом визнання за нею права власності на визначені нею об`єкти, не врахувала, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено у статтях 335 та 376 ЦК України, у всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів, як то визначено у статті 328 ЦК України.

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 272, яке видано 05 серпня 2022 року Глинським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області на ім`я ОСОБА_2 , не містить жодних відміток про виділення в натурі індивідуально чи на праві спільної часткової власності будь-якого конкретного майна, як індивідуально визначеного об`єкта.

До виділення на наявне у ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у передбаченому законом порядку конкретного майна, вона та інші члени колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.

З урахуванням цього, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 133/2267/18 (провадження № 61-20137св19).

Окрім цього, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 683/220/21 (провадження № 61-5363св22), співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Відповідно до положень статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

З урахуванням цієї норми процесуального закону, суд має право залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно за клопотанням позивача.

Як вбачається з архівної довідки Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 12.02.2021 року за № 01-19-165, та витягу з протоколу загальних зборів уповноважених КСП «Родина» с.Глинськ Калинівського району Вінницької області № 2 від 15.02.2000 року, загальними зборами уповноважених членів КСП «Родина» с.Глинськ, рішення яких зафіксовано в протоколі № 2 від 15.02.2000 року, затверджений список осіб, які мають право на майновий пай і на сертифікати на земельну частку (пай) в кількості 894 особи.

Матеріали справи не містять належного доказу на підтвердження зміни чисельності осіб, які мали право на пайовий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ.

Звертаючись до Калинівського районного суду Вінницької області із зазначеним цивільним позовом, ОСОБА_2 в якості відповідачів визначає лише 15 осіб, які мають право на пайовий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Окрім того, праву власника вимагати видачу майнового паю відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси всіх сторін.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України.

За відсутності у матеріалах справи доказів звернення ОСОБА_2 до всіх співвласників майнових паїв КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ Калинівського району Вінницької області із заявою про виділення її частки із спільного майна в натурі та рішення зборів співвласників майна з цього приводу, відповідні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на зазначених вище положеннях спеціального законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Також, визначаючи перелік майна яке підлягає виділенню в натурі, та на яке ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності, останньою не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність цього майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ Калинівського району Вінницької області.

Відповідно до листа в.о.старости Глинського старостинського округу Калинівської міської ради вінницької області Боримського О.О. б/н від 16.02.2021 року, майно КСП «Родина» (СВК «Родина») було розпайовано 16.02.2001 року; вартість пайового фонду на час розпаювання становить 3109125 грн.; перелік майна пайового фонду відсутній.

Згідно листа в.о.старости Глинського старостинського округу Калинівської міської ради вінницької області Боримського О.О. від 09.02.2023 року № 10, надати інформацію, зокрема про те, чи відноситься нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Глинськ, а саме будинок корівника 4-ох рядного, площею 1615,4 м2, вартістю 62152 грн.; прибудову молочний блок, площею 197,4 м2, вартістю 1928 грн.; будівлю пункт штучного осіменіння, площею 181,8 м2, вартістю 6063 грн.; кагат для силосу, вартістю 3174 грн., до майна пайового фонду КСП «Родина», старостинський округ не має можливості, оскільки згідно акту приймання-передачі документів Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 01.12.2020 року, підтверджуючі документи щодо цього не були передані до Глинського старостинського округу.

Технічна документація (матеріали інвентаризаційних справ за №№ 324, 326); акт прийому-передачі майна, який є додатком до Договору оренди майна № 19 від 02.01.2020 року; рішення Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1236 від 08.08.2020 року «Про виділення коштів з бюджету Глинської сільської ради на виготовлення технічної документації на майно співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Родина» с.Глинськ», та № 28 від 25.06.2020 року «Про присвоєння назви місцевості за межами населених пунктів на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, не є відповідними правовстановлюючими документами, які можуть підтверджувати належність майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с.Глинськ Калинівського району Вінницької області.

Не підтверджено належними доказами і дійсну вартість майна, на яке ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності.

До копії протоколу № 2 загальних зборів уповноважених КСП «Родина» від 15.06.2001 року та додатку № 1 «Основні засоби», які були долучені відповідачем ОСОБА_15 до його письмового пояснення від 08.01.2024 року, суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки копії зазначених документі в порушення вимог статті 95 ЦПК України, не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» в особі його голови Фіялова Віталія Анатолійовича, Приватного підприємства «Агрофірма Постолова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Калинівська міська рада Вінницької області про виділення майна в натурі у спільну часткову власність залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя