КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/1890/22
провадження № 22-ц/824/2621/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року в складі судді Шевчука А. В.,

встановив:

03.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» ( далі - ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та ОСОБА_1 було укладено договір позики № -23078 «Проста позика», відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3 500 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № -23078 від 25.11.2020, що акцептована ОСОБА_1 25.11.2020, шляхом підписання електронним підписом (вчинено одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п.1 ст.3, ст. 12, п. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням реквізитів банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3 500 грн.

Переказ грошових коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов договору доручення на здійснення переказу коштів №ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020, що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на карту позичальника на підставі укладеного договору позики.

Згідно п.п. 2.3 договору позики, дата видачі кредиту 25.11.2020, дата повернення - 15.12.2020 (включно), термін користування 20 діб.

Відповідно до п. п. 2. 5 договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору ( додаток №1 до цього договору).

Умовами договору позики на період зазначений в п.п.2.3 договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом.

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він був обізнаний з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, вказаними у Реєстрах боржників (додаток №1 до договору) укладеними між ТОВ «ФК Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал».

Пунктом 6.2.3 договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 до цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

14.05.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було підписано Додаток №2 до договору про відступлення права вимоги №23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т. ч. за договором позики № -23078 від 25.11.2020, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № -23078 від 25.11.2020 в сумі 28 345,39 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором позики від 25.11.2020 року № -23078 в сумі 28 345,39 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

11.04.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що стороною позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання відповідача отримати кредит та його розмір, про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти.

Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківській рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі.

Також кредитний договір не містить підпису відповідача.

Таким чином, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачем підписано кредитний договір, оскільки позивачем не надано відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

В кредитному договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи той факт, що договір був створений позивачем самостійно, він зберігається у позивача, який має можливість на власний розсуд вносити будь-які зміни, вважає даний договір неналежним та недопустимим доказом виникнення між сторонами правовідносин.

Також зазначає, що належними доказами, які підтверджують перерахування ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відповідачеві певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Позивачем до своєї позовної заяви не додано жодного первинного облікового документу, який би підтверджував отримання коштів в кредит.

Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання від ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» будь-яких коштів, а вимоги позивача про їх стягнення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що спірний договір укладено 25.11.2020, а позивач у своїй позовній заяві зазначає, що договір факторингу між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та позивачем укладено 23.06.2020. Отже, на момент укладення договору факторингу від 23.06.2020 боргові зобов`язання по спірному договору ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокат Мальцева А.В. подала відзив на апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на його подання, яка обґрунтована великою завантаженістю представників ТОВ «Вердикт Капітал» в судових засіданнях, підготовці різного роду процесуальних документів та постійними ракетними обстрілами міста Києва.

Згідно з частиною першою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин другої та шостої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 травня 2023 року відкрив апеляційне провадження у справі та роз`яснив учасникам право подати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

19.05.2023 засобами поштового та електронного зв`язку ТОВ «Вердикт Капітал» було направлено копію ухвали суду від 15.05.2023 та копію апеляційної скарги (а.с. 132 - 134).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищевказані документи було отримано представником позивача 24.05.2023 (а.с. 138).

01.06.2023 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ТОВ «Вердикт Капітал» - адвоката Мальцевої А.В.

З огляду на наведені представником позивача обставини, вказаний строк необхідно продовжити до часу подання відзиву, а саме до 01 червня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокат Мальцева А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що 25 листопада 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інкасо Фінанс" та відповідачем було укладено договір позики № -23078 «Проста позика», відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3 500 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції на укладення електронного договору позики №-23078 від 25.11.2020, що акцептована відповідачем 25.11.2020, шляхом підписання електронним підписом.

14.05.2021 відповідно до договору про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було підписано Додаток №2 до Договору про відступлення права вимоги №23-06/20, відповідно до якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №-23078 від 25.11.2020.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти.

Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір позики №-23078 «Проста позика».

За умовами вказаного договору Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит і сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому законом ( п. 2.1 договору).

Кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 3 500,00 грн ( п. 2.2).

Строк користування кредитними коштами складає: 20 діб та починається з 25.11.2020 і закінчується 15.12.2020 (включно) (а.с.2.3).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до цього договору) ( п.2.5).

Товариство надає кредит протягом одного банківського дня з моменту виконання позичальником усіх без винятку умов, зокрема щодо надання позичальником документів в електронному вигляді, зокрема, але не виключно: паспорту та РНОКПП, а також особистої фотографії ( зображення) позичальника з розкритим власним паспортом на рівні грудей, у форматі ІТС Товариства ( п.п. 3.1.4 п.3 .1).

Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору ( п. 3.2.).

Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 4 860 грн 15.12.2020, шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 15.12.2020 ( п.3. 9).

Цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних ( п. 9.2).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. п. 9.2. цього договору, має юридичну силу власноручного підпису ( п. 9.3).

Позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00 проценти річних ( п. 9.4).

Сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п. п. 9.4. цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника (п. 9.7).

23.06.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до підпунктами 1.1.-1.2. пункту 1 якого, на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрах боржників (Додаток № 1 до договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

23.06.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» була укладена Додаткова угода до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до пунктів 1-4 якої сторони прийшли до згоди викласти п. 6.3. договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 в наступній редакції: «6.3. З моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3. договору, новий кредитор заміняє кредитора у договорах позики, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) кредитора за цими договорами позики. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З дати відступлення прав вимоги новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані кредитором) за договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів та комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договору позики». Інші умови договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 залишаються незмінними.

Відповідно до пункту 1 Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 14 травня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», що є Додатком № 2 до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020, згідно з вимогами п. 8.4. Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кредитора від 14.05.2021, складений за формою згідно з Додатком № 1 до договору.

Згідно з Реєстром боржників №5 від 14.05.2021, що є Додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 23-06/20, укладеного 23.06.2020 між кредитором ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал», новий кредитор набув право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором позики № -23078, укладеного з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс».

За таких обставин, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що на момент укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору не існувало договірних відносин між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», а відтак право вимоги за таким договором не могло бути передано позивачу.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, остання станом на 23.12.2021 становить 28 345,39 грн та складається з: 3 466 грн - заборгованості по основній сумі кредиту; 1 360 грн - заборгованості за відсотками згідно акційної відсоткової ставки; 23 519,39 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до пункту 9.7. кредитного договору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню в повному обсязі заявлених вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на те, що укладений між сторонами договір містить інформацію про його підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору, в тому числі ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора B5KBZ2G8, відправленого 25.11.2020 о 16:13:19, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідача підписано кредитний договір є необґрунтованими.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував кредитних коштів в розмірі 3 500 грн та спростовуються листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2873_26 від 31.08.2021 про те, що 25.11.2020 16:15:14 на суму 3 500грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі ІPay.ua -73545209, призначення платежу: Зачисление 3 500 грн на карту НОМЕР_1 , а також квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування 3 500 грн на вказану карту.

Доказом існування між сторонами кредитних правовідносин є також особиста фотографія позичальника з розкритим власним паспортом, що у відповідності до договору було умовою надання кредиту.

При цьому, відповідачем не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування доказів наданих стороною позивача.

Таким чином, апеляційний вважає, що виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного Договору позики № -23078 «Проста позика» від 25.11.2020 та договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду копії/оригіналу ліцензії, що давала би право ТОВ «Вердикт Капітал» надавати послуги з факторингу, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи міститься копія свідоцтва від 04.02.2010 №97, реєстраційний номер НОМЕР_2 , про реєстрацію ТОВ «Вердикт Капітал» як фінансової установи відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Перевіряючи правильність наданого суду розрахунку заборгованості, колегія суддів враховує наступне.

За змістом пункту 9.7 договору, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Отже, підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору, в сумі 23 519,39 грн.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача решти заборгованості в розмірі 4 826,00 грн., яка включає в себе надані кредитні кошти та відсотки згідно акційної кредитної ставки за їх користування.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Вердикт капітал» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина є вірно встановленою судом першої інстанції, на її підтвердження позивачем надано належні докази, зокрема договір відступлення прав вимоги №23-06/20, додаткова угода до договору, акт прийому передачі реєстру боржників та витяг із вказаного реєстру.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позову про стягнення заборгованості в розмірі 23 519,39 грн.

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 088,10 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог (82,98%).

Керуючись ст. 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року в частині стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 23 519,39 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 088,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук