Провадження № 4-с/643/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

представника скаржника - Нагорнюка Д.В., Лантрат А.В.

представника Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Антосіка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач - ПАТ "Райффайзен банк аваль" -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харова із скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з незняття арешту, накладеного на все рухоме і нерухоме його майно у виконавчому провадженні № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" боргу за кредитним договором; зобов?язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт накладений на все рухоме і нерухоме його майно у виконавчому провадженні № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" боргу за кредитним договором та вилучити обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна.

Скарга мотивована тим, що 07.02.2014 року було накладено арешт на належне скаржнику нерухоме майно, номер запису про обтяження: 4604633 у виконавчому провадженні № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" боргу за кредитним договором. На даний ним поза межами виконавчого провадження повністю виконано зобов?язання за кредитним договором перед стягувачем, заборгованість по кредиту і процентам відсутня, що підтверджується документально. 12.09.2023 року ним на адресу ВДВС було направлено заяву із вимогою зняти арешт з належного йому майна у зв?язку зі сплатою боргу стягувачу та долучено докази оплати заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, у відповіді № 135687 від 06.10.2023 року за підписом в.о. начальника відділу Р. Романінець, яку скаржник отримав 09.11.2023 року електронним листом на електронну пошту, зазначено про те, що 03.03.2014 року дане виконавче провадження завершене винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та констатовано неможливість знаття арешту майна через відсутність документального підтвердження сплати заборгованості.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ПАТ "Райффайзен банк аваль".

12.02.2024 року держаний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду пояснення, згідно яких зазначає, що відповідно до ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження. Згідно даного Положення, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп?ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу. Відповідно до п. 2 Положення, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за № 478/26923.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 41953467 з примусового виконання виконавчого листа від № 643/10968/13-ц року, виданого Московським районним судом м. Харкова 03.02.2014 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 741 та укладеного в рамках генеральної угоди кредитного договору № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007 року в загальній сумі 352 483,68 дол. США, що по курсу НБУ станом на 05.09.2013 р. складає - 2 817 402,05 грн. на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль". 03.03.2014 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час настання відповідних обставин).

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом МЮУ № 2274/5 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. У зв?язку з чим, у відділу немає можливості надати суду завірені матеріали виконавчого провадження 41953467.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Нагорнюк Д.В., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав скаргу у повному обсязі з мотивів викладених у скарзі, надав пояснення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні також підтримала скаргу у повному обсязі, надала пояснення.

Державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік О.А. скаргу не визнав.

Надав письмові пояснення по справі, зміст яких викладений вище. На уточнюючі запитання суду, повідомив, що можливості примусового стягнути виконавчий збір, у державного виконавця відсутні, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. В окреме виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору виконавчий лист не виділявся, з огляду на чинне на той час законодавче регулювання.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, причини неявки суду не повідомив, пояснення з приводу скарги не надав.

Суд на місці ухвалив, розглянути скаргу без участі представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль».

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2013 року у цивільній справі № 643/10968/13-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції « Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 741 та укладеного в рамках генеральної угоди кредитного договору № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007 року в загальній сумі 352 483,68 дол. США, що по курсу НБУ станом на 05.09.2013р. складає - 2 817 402,05 грн. (два мільйони вісімсот сімнадцять тисяч чотириста дві) грн. 05 коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції « Райффайзен Банк Аваль» (рахунок НОМЕР_1 в ХОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, ). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (рахунок НОМЕР_1 в ХОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, ) сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. ( три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 копійок).

03.02.2014 року Московським районним судом м. Харкова за вказаним рішенням видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа № 643/10968/13-ц, виданого Московським районним судом м. Харкова 03.02.2014 року, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 41953467 з примусового виконання виконавчого листа № 643/10968/13-ц виданого Московським районним судом м. Харкова 03.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 741 та укладеного в рамках генеральної угоди кредитного договору № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007року в загальній сумі 352 483,68 дол. США, що по курсу НБУ станом на 05.09.2013р. складає - 2 817 402,05 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції « Райффайзен Банк Аваль».

У межах даного виконавчого провадження, 07.02.2014 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 343363615 від 18.08.2023 року, убачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07 лютого 2014 за № 4604633 (спеціальний розділ) внесено тип обтяження - арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

Підставою для реєстрації обтяжень стали: постанова Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2014 року.

12.09.2023 року новим кредитором скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на адресу Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції направлено заяву, в якій остання не заперечує проти зняття арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно (номер запису обтяження: 4604633) у виконавчому провадженні № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» боргу за кредитним договором, позаяк борг перед нею погашений.

ОСОБА_4 набула право вимоги за договором відступлення права вимоги від 18.09.2020 року від ТОВ Алекс Інвест енд менеджмент груп.

Суд звертає увагу, що цей правочин не був визнаний судом недійсним і відповідно до презумпції дійсності правочину суд приймає цей договір як доказ у цій справі.

ТОВ Алекс Інвест енд менеджмент груп набула прав вимоги за договором факторингу № 118 від 18.09.2020 року від ТОВ Фінансова компанія Форінт.

У матеріалах справи також міститься лист від ТОВ Фінансова компанія Форінт на адресу приватного виконавця Бабенка Д.А. про те, що у виконавчому провадженні № 58897962 просить повернути виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007 року та зняти усі арешти. Крім того, 18.09.2020 року на адресу ОСОБА_1 від ТОВ ФК Форінт був направлений лист про відсутність до ОСОБА_1 будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру, повязані із кредитним договором № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007 року.

Також, судом встановлено, що ТОВ ФК Форінт правомірно набуло право вимоги від ПАТ Вектор банк за договором факторингу від 08.12.2016 року, а ПАТ Вектор банк набуло прав вимоги до ОСОБА_5 за договором факторингу від ПАТ Райффазен банк Аваль, який був укладений 08.12.2016 року. Ці документи містяться в матеріалах справи.

Таким чином, судом встановлено, що поза межами виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 виконав рішення суду.

12.09.2023 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з заявою про скасування арештів, накладених на його майно в рамках виконавчого провадження № 41953467, оскільки на даний час ним поза межами виконавчого провадження повністю виконано зобов`язання за кредитним договором перед стягувачем, заборгованість по кредиту і процентам відсутня, про що надав докази.

Згідно з відповіді в.о. начальника Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романінець Р. № 135687 від 06.10.2023 року, убачається, що на примусовому виконанні в Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження № 41953467 по виконанню виконавчого листа № 643/10968/13-ц виданого 03.02.2014 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 741 та укладеного в рамках генеральної угоди кредитного договору № 010-2/07/1-1288-07 від 03.12.2007 року в загальній сумі 352 483,68 дол. США, що по курсу НБУ станом на 05.09.2013 р. складає - 2 817 402,05 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль». В межах даного виконавчого провадження 07.02.2014 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41953467. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2017 № 41953467 до Державного реєстру речових прав внесені відомості про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису обтяження: 4604633 (спеціальний розділ). 03.03.2014 дане виконавче провадження завершене винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 2 частини статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови), у зв?язку з відсутню у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно з пунктом 1 статті 50 Закону України «Про виконавче проваджения» (в редакції на час винесення постанови), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні з зв?язку із завершенням виконавчого провадження. Документального підтвердження сплати заборгованості за рішенням суду напряму стягувачу до відділу не надходило. Кошти в рахунок погашення заборгованості в межах даного виконавчого провадження на рахунок відділу з обліку депозитних сум не надходили. Таким чином, рішення суду не виконане, виконавчий збір та виграти виконавчого провадження не сплачені, а відтак положення пункту 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку не підлягають застосуванню. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника. На теперішній час підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частині відсутні. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, листом в.о. начальника Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романінець Р. № 135687 від 06.10.2023 року встановлено, що 03.03.2014 року виконавче провадження завершене винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 2 частини статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови), у зв?язку з відсутню у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Документального підтвердження сплати заборгованості за рішенням суду напряму стягувачу до відділу не надходило. Кошти в рахунок погашення заборгованості в межах даного виконавчого провадження на рахунок відділу з обліку депозитних сум не надходили. Таким чином, рішення суду не виконане, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачені. На теперішній час підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частині відсутні.

Отже, судом встановлено, що питання про скасування (зняття) арешту з майна ОСОБА_1 державним виконавцем не вирішувалося.

За змістом розділу 7 ЦПК України судом можуть бути визнані неправомірними дії виконавця та скасована постанова виконавця лише за умови доведеності порушення виконавцем вимог Закону при вчиненні дії або ж винесенні процесуального документу, що у даному випадку доведено скаржником.

Відповідно до вимог ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Порушення права ОСОБА_1 є триваючим.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Державний виконавець ані тоді, ані на цей час, арешт з майна боржника не зняв.

Враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, спір у справі, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державними виконавцями, які здійснювали виконавчі дії у виконавчих провадженнях № 41953467 на стадії його завершення під час повернення виконавчих документів стягувачу у 2014 році.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 12.09.2023 року про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

За таких обставин, стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Судом встановлено, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором та не заперечувала проти зняття арешту із майна боржника.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг перед особою, яка придбала право вимоги за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчих проваджень № 41953467, яке є завершеним та матеріали яких знищено виконавчою службою.

За таких обставин суд вважає за доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 41953467, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника, що підтверджується поясненнями самого державного виконавця на уточнюючі запитання суду.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Наведене вище узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Керуючись статтями 260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у незнятті арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладеного в рамках виконавчого провадження № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк аваль" боргу за кредитним договором.

Зобов?язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 , який був накладений у виконавчому провадженні № 41953467 за виконавчим листом № 643/10968/13-ц виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк аваль" боргу за кредитним договором.

Зобов?язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії з вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запису про обтяження: 4604633, вид обтяження: арешт нерухомого майна, який був внесений 07.02.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 41953467.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складений 04 березня 2024 року.

Суддя - О.О. Олійник