Провадження № 2/161/1009/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В:

30.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 19.10.2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який оформлений розпискою, відповідно до якого він передав відповідачу у борг 4800 дол. США, які останній зобов`язався повернути до 19.11.2021 року. Однак, запозичені кошти ОСОБА_2 на даний час так і не повернув бодай частково. При цьому, відповідач продовжує ухиляється від взятих на себе зобов`язань. Враховуючи наведене та з огляду на положення ч. 2 ст. 625 ЦПК України, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу в загальному розмірі 4837,87 дол. США, з яких: 4800 дол. США основний борг та 37,87 дол. США 3 % річних за період з 20.11.2021 року по 23.02.2022 року включно, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період з 24.02.2022 року по 10.11.2023 року було залишено без розгляду.

До початку судового засідання позивачем було подано до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 29).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомленим належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 19.10.2021 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, було укладено Договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача в борг 4800 дол. США, та які зобов`язався повернути останньому до 19.11.2021 року. Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в якості позики підтверджується Розпискою від 19.10.2021 року, власноруч написаною відповідачем, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с. 5, 34).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 ані в обумовлені Договором позики від 19.10.2021 року строк, ані на день звернення позивача до суду з даним позовом, ані на день постановлення даного судового рішення, кошти ОСОБА_1 не повернув.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За наведених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 4800 дол. США.

У своєму позові ОСОБА_1 також ставить питання про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, за час виникнення прострочення виконання взятих на себе зобов`язань та до 23.02.2022 року включено.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Із наведеного слідує, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 трьох відсотків річних за період з 24.02.2022 року по 10.11.2023 року грунтуються на вимогах закону.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, 3 % річних, нарахованих ОСОБА_2 за прострочення виконання зобов`язань за період з 20.11.2021 року (початок просторочення виконання зобов`язань) по 23.02.2022 року становить 37,87 дол. США з огляду на наступний розрахунок: 4800 (сума заборгованості) х 3 х 96 днів (кількість днів прострочення) / 100 (а.с. 36).

Вищевказаний розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом у справі, а також таким, що проведений у відповідності вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики в повному обсязі.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики були задоволені судом в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2370,56 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 1).

На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг згідно Договору позики, оформленого розпискою від 19.10.2021 року в загальному розмірі 4837 (чотири тисячі вісімсот тридцять сім) дол. США 87 центів, з яких: 4000 дол. США основного боргу та 37 дол. США 87 центів 3 % річних.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2370 (дві тисячі триста сімдесят) грн. 56 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 04 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська