Провадження № 2/344/921/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 згідно даних реєстрації вхідної кореспонденції позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить : стягнути з останньої 15 424, 00 грн. заборгованості за кредитним договором №15598-12/2021, яка складається з : 6 400 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 9 024,00 грн. - сумою заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №15598-12/2021.

13.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 424, 00 грн., яка складається з : 6 400 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 9 024,00 грн. - сумою заборгованості за відсотками.

В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора (ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»), вони б були перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.01.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 має перед ним непогашену заборгованість за кредитним договором №15598-12/2021 в розмірі 15 424 грн. 00 коп.

Зазначений кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.1-4).

08.11.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.33).

09.11.2023 - відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.35).

18.12.2023 представником відповідача - адвокатом Калініним С.К. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивач зазначає, що кредитний договір № 15598-12/2021 від 19.12.2021 має бути підписаний відповідачем з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» електронним підписом, зважаючи на те, що він був укладений в електронному вигляді. ОСОБА_1 не визнає факт укладання кредитного договору та використання одноразового ідентифікатору. За договором факторингу № 13012023 від 13.01.2023 позивачем суду не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. Надана копія договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 не містить всіх розділів даного договору. Крім того, наданий позивачем витяги з Реєстру божників Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, права вимоги за яким відступаються, не містить підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаним кредитним договором. Безпосередньо Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було. Отже, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 15598-12/2021 від 19.12.2021 від первісного кредитора «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Зазначеним договором визначено, що Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6 400,00 грн. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 6 400,00 грн.

Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку, не довело факту відступлення права грошової вимоги, укладення кредитного договору в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Тому вимоги щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню через їх недоведеність, у зв`язку із чим в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, у відзиві вказано, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору. Зазначено, що право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зі спливом строку дії договору 17.01.2022, тому, починаючи із зазначеної дати, товариства не мали права нараховувати проценти за користування кредитом. Позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами, із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. З урахуванням наведеного, розрахунок позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 9 024,00 грн., нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (прострочення грошового зобов`язання), після спливу строку кредитування (17.01.2022), суперечить вимогам закону та сталій судовій практиці в Україні. Позивачем не заявлено вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України.

Також вказано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено. На виконання вимог ч. 4 ст. 83 ЦПК України повідомляє, що разом з відзивом на позовну заяву не можуть бути подані докази на підтвердження судових витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн., що обумовлено домовленістю здійснювати частково оплату гонорару адвокатському бюро. Такі докази сторона відповідача має наміри подати після оплати. На підставі наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати за надання правничої (правової допомоги) в розмірі 5 000 грн.

25.12.2023 представником позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, зокрема, що відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також у відзиві зазначено, що за Договором факторингу № 13012023 від 13.01.2023 про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги щодо великої кількості кредитних договорів, інформація по яких не має відношення до розгляду цієї цивільної справи, а тому додано належним чином засвідчені копії зазначених витягів (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості відповідача та остання сторінка із підписами Директора ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», що закріплені відбитками печаток цих підприємств) із ретушованою конфіденційною інформацією інших боржників та інформацією, що становить комерційну таємницю сторін договору. Договір факторингу є дійсним та відповідним до вимог чинного законодавства. В той же час відповідач, яка не є стороною оспорюваного ним правочину, не наведено та, відповідно, не доведено, які її права та законні інтереси порушені цими правочинами.

Вказано, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані Первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. Після отримання відзиву на позовну заяву, позивач звернувся до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором.

Також, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки її не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

26.12.2023 представником відповідача - адвокатом Калініним С.К. через систему «Електронний суд» подано заперечення (на відповідь на відзив), які обґрунтовує тим, що клопотання представника позивача про долучення додаткових доказів подане до суду з порушенням строку, що передбачений ч. 2 ст. 83 ЦПК України, при цьому ним не наведено жодних обставин на обґрунтування неможливості подання таких доказів у строк, що встановлений законом. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» До відповіді на відзив позивачем долучено копія листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2919_11 від 12.12.2023, що як вважає позивач підтверджує перерахунок ТОВ ФК «Інвеструм» на картку НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 6 400,00 грн. Проте, з вищевказаного листа неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції. Зазначено, що такий лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не є розрахунковим документом, та не підтверджує переказ коштів, операції по банківському рахунку. Крім того, з наданого суду документа слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. У наданому листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.12.2023 не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Звертають увагу, що лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. Відтак, вказане у сукупності унеможливлює встановлення судом факту перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідного договору, а не іншими особами за іншими правовідносинами. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів.

27.12.2023 представником відповідача - адвокатом Калініним С.К. через систему «Електронний суд» подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії платіжної інструкції від 23.12.2023 про сплату ОСОБА_1 послуг на суму 2500 грн. (договір б/н від 08.12.2023).

Сторони у судове засідання не з`явилися. Попередньо у відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_2 просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с. 80-97).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. 18.12.2023 представником відповідача - адвокатом Калініним С.К. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, до якого долучено заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, відмовити в задоволені позову, вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 50-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 28.02.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №15598-12/2021. За даним договором відповідач отримала фінансовий кредит в розмірі 6 400 грн., строком на 30 днів, тобто до 17.01.2022 шляхом перерахування на банківську картку, що нею зазначена.

За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% (процентів) на добу (п.1.3).

Згідно з п.1.7 даного Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється з фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.5 Договору).

Згідно з п.2.6. Договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: - 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту.

Із п.4.3 зазначеного договору вбачається, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 цього Договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору (а.с. 7-8).

Відповідно до заявки від 17.01.2022 на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №15598-12/2021 від 19.12.2021 на 7 днів, тобто до 23.01.2022, сума заборгованості клієнта становить 9 280, 00 грн. (а.с. 10).

Поряд з цим, 13.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 11-13).

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 13012023 від 13.01.2023 клієнт (ТОВ «ФК «Інвеструм») передав, а фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв реєстр боржників кількістю 10683, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 14).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 та Реєстру боржників (Додаток 1 до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 15 424, 00 грн., яка складається з : 6 400 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 9024,00 грн. - сумою заборгованості за відсотками (а.с. 15, 104-106).

Із платіжної інструкції №19284 від 17.01.2023 вбачається, що платником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснено оплату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 в сумі 2 000 413,14 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав вимоги, Фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ТОВ «ФК «Інвеструм») (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов'язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права Грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Закон України від 03.09.2015 №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору, слід зазначити наступне:

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З урахуванням вищевикладених норм права та врахувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що договори між первісним кредиторам та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відтак, суд вважає, що спірні договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Окрім цього, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Надані позивачем розрахунки та реєстри містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору), вказані документи завірені печатками товариства та підписом матеріально-відповідальної особи.

Заперечуючи проти укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відповідач не надала витяг з особового рахунку про рух коштів за спірний період, тим самим не спростувала доводи позовної заяви про отримання ним коштів.

Так, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

У постанові від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15-ц Верховний Суд України зазначив, що «обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З огляду на те, що договір факторингу не є нікчемним за законом та не визнані судом недійсним, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі чинного договору набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Разом з тим, відповідач не зверталася до суду з позовом про визнання недійсними правочинів щодо відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитних договорів. Через порушення умов Договорів з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося.

Так, як вже вищезазачено, 19.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №15598-12/2021 в електронній формі на суму 6 400,00 грн.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів також підтверджується тим, що вона також продовжувала строк дії Договору про надання фінансового кредиту №15598-12/2021 від 19.12.2021 та просила про відстрочення виконання своїх зобов`язань на 7 днів (а.с. 10), з приводу оскарження цього договору до суду також не зверталася.

Зокрема, згідно з заявкою від 17.01.2022 на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту оформленої як Додаткова угода №3 до Договору про надання фінансового кредиту № 15598-12/2021 від 19.12.2021, відповідно до якої, сторони погодили відстрочити виконання за Договором на 7 днів, тобто до 23.01.2023 року. Будь - які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта за кредитом становить 9 280 грн., яка складається із 6400 грн., 2880 грн.- суму відсотків за користування кредитом (а. с. 10)

При цьому, зі змісту заявки вбачається, що станом на 17.01.2022 відповідач сплатила 1 344 грн.- для відстрочення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, відсотки по кредитному договору № 15598-12/2021 від 17.12.2021 за користування грошових коштів мали бути сплачені відповідачем на користь позивача за період з 19.12.2021 по 17.01.2022, оскільки за умовами додаткових договорів, будь - які нарахування за кредитним договором на час відстрочення зобов`язання були призупинені.

Відтак, так як, згідно п. 1 Додаткової угоди - 3, сторони погодили суму заборгованості у розмірі 9 280 грн., яка складається із 6400 грн- суми кредиту; 2 880 грн.- суми відсотків за користування кредитом; стягнення відсотків після закінчення строку дії договору, - 23.01.2022 до задоволення не підлягають, так як після сплину строку договору кредитодавець має право на стягнення згідно ст. 625 ЦК України, з урахуванням п. 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України.

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта, Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту.

Таким, чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за договором у розмірі 1 536 грн. (2 880 грн. (розмір відсотків, які відповідач мав сплатити за договором з урахуванням додаткових договорів) - 1 344 грн. (сплачені грошові кошти в рахунок погашення заборгованості).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 7 744 грн., з яких: 6 400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 344 грн. сума заборгованості за відсотками, підлягає до задоволення.

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1 347, 57 грн..

Також відповідно до положення ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А також враховуючи заяву сторони відповідача, додані документи, про стягнення витрат на правничу з позивача в сумі 5000 грн. на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу - адвокатом Калінім С.К, такі підлягають до часткового задоволення. Суд дійшов висновку, що такі є завищеними відносно складності справи, і оцінює їх в 3500 грн. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, про покладення на позивача обов`язку компенсувати відповідачу витрати на правничу допомогу є пропорційним до суми задоволених позовних вимог. Відтак, такі підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача в розмірі 1 757 грн.,

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №15598-12/2021 від 19.12.2021 в сумі 7 744 (сім тисяч чотириста сорок чотири ) гривні, з яких: 6 400 грн. (шість тисяч чотириста гривень) - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 344 грн. (одна тисяча триста сорок чотири ) - гривні сума заборгованості за відсотками.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 347, 57 грн. (дві тисячі шістсот сімнадцять гривень 17 копійок) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 757 ( одну тисячу сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: вул.Симона Петлюри, 30, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача - адвокат Калінін Сергій Костянтинович, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса : вул. Холодногірська, буд.45, м. Суми.

Повне рішення - 04.03.2024.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.