Справа № 331/7768/23
Провадження № 2/331/647/2024
29 лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Жукової О.Є.
за участю секретаря - Мироненко О.В.
представника третьої особи -Волошко І.О.
розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила , що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2010 року, зареєстрованому Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 01.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_3 .
Приблизно в 2014-2015 роках шлюбні стосунки припинились і вона з відповідачем стали мешкати окремо. 16 січня 2017 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб з відповідачем було розірвано.
Відповідач мешкає окремо, вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням не займається.
Так, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 року по справі № 317/5005/16-ц з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі частин заробітку, починаючи з 14.12.2016 року та до повноліття.
Але відповідач всебічно намагався уникнути навіть примусового стягнення аліментів , станом на 02.10.2023 року розмір боргу відповідача по сплаті аліментів складає 114 289, 72 гривень.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.
Наразі вона перебуває у повторному шлюбі. Її чоловік ставиться до доньки як до своєї рідної, та і вона ставиться до чоловіка як до батька, який цікавиться її життям, відвідує батьківськи збори в школі, відводить дитину на тренування, кружки.
Оскільки батько дитини фактично з моменту її народження належної участі у вихованні не приймає, донька у свої 13 років взагалі не отримує батьківської опіки та допомоги, звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року відкрите провадження по справі та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві , наполягала на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання , до суду не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районупросила вирішити спір на підставі доказів наявних в матеріалах справи та з урахуванням інтересів дитини.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районув наданому клопотанні просив справу розглянути у його відсутність та вирішити спір на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.
Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2020 року.
Від шлюбу у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 року у справі 317/5059/16-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Матеріалами справи підтверджено , що наразі малолітня донька проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка піклується про виховання та матеріальне забезпечення доньки.

Так,відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 року по справі № 317/5005/16-ц з відповідача було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частин заробітку починаючи, з 14.12.2016 року та до повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів , здійсненим державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Кабаченко Ю.Ю., ОСОБА_2 станом на 02.10.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 114 289,72 гривень.

Крім того, згідно інформації Запорізької гімназії № 107 ЗМР біологічний батько ОСОБА_2 не приймає участь у вихованні доньки ОСОБА_3 , ніколи не цікавився її справами, її життям та духовним розвитком. Жодного разу батько не приходив до навчального закладу з метою з`ясування інформації щодо життя дитини. Мати ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню доньки.

Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» ЗМР батько ОСОБА_2 на прийоми до лікаря педіатра з дитиною жодного разу не з`являвся, станом її здоров`я не цікавився.

Висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 16.01.2024 № 17.01/01-27/44 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

У вказаній справі встановлено, що ОСОБА_2 фактично з 2017 року не спілкується з донькою , не приймає участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини , яка проживає з позивачем.

За таких обставин суд, оцінюючи у сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, вважає , що позивачем доведені правові підстави для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене , у зв`язку з свідомим нехтуванням відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 04 березня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова