Справа № 452/4950/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

"04" березня 2024 р. м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні та володінні спадковим майном шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, а саме на 1/6 частку вказаного об`єкту нерухомості після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/3 частку вказаного об`єкту нерухомості після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що вона є рідною сестрою відповідача, які проживали за вищевказаною адресою разом батьками. Після смерті батька ОСОБА_3 вона разом з матір`ю та сестрою як спадкоємці за законом звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що право власності ОСОБА_3 на спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку Самбірським МБТІ. Крім того, після смерті матері ОСОБА_4 вона теж звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй також було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що право власності ОСОБА_4 на спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку Самбірським МБТІ. За таких обставин позивач прохає суд визнати за нею право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в повному обсязі в порядку спадкування за законом. Також позивач прохає вселити її у вищевказаний будинок та встановити порядок користування спірним житловим будинком, оскільки добровільної згоди між нею та відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 02 січня 2024 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги, передбачені стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пп.4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач в заяві зазначила, що приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смертібатька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з посиланням на те, що право померлих на спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку Самбірським МБТІ.

Проте, як зазначав суд, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на майно в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату.

Так, главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року (далі Постанова), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п.24 Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п.24 Постанови.

Позивач, ставлячи питання про визнання за нею у судовому порядку права на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави такого звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) також зазначено, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також, як вбачається із п.9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, такої передбаченої законом відмови у вчиненні нотаріальної дії матеріали позовної заяви не містять.

Крім того, суд зазначав, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року та втратила чинність 13 грудня 1995 року (далі Інструкція), зазначала про те, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. В разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

При цьому, пунктом 11 переліку до вищезазначеної Інструкції передбачено, що одним з правовстанолюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь, є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію.

Згідно з п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1935, якою затверджено тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва.

Проте, матеріали позову не містять доказів того, що спірний житловий будинок перебуває (перебував) у власності певної особи, зокрема, спадкодавців, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту реєстрації спірного майна у відповідних органах відповідно до вимог чинного законодавства за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

До того ж, позивачем у заяві взагалі не зазначено конкретний перелік господарських будівель та споруд, які входять до складу спадщини, та не визначено їх площу.

Також суд звертав увагу позивача на те, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 також не надано документів на підтвердження оформленого у встановленому чинним законодавством порядку права власності на будь-яку частку спірного об`єкту нерухомості за відповідачем ОСОБА_2 .. Вказана обставина має значення для подальшого вирішення питання щодо складу учасників справи.

Крім того, позивач, заявляючи вимогу про усунення перешкод у користуванні і володінні спадковим майном та вселення у спірний будинок, не обґрунтувала належним чином таку вимогу враховуючи те, що додані до позову письмові докази вже містять відомості про її фактичне зареєстроване та фактичне постійне місце проживання за спірною адресою.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують їх, або вказати підтверджені належними доказами причини неможливості надати такі документи, обґрунтовано визначитись із позовними вимогами та визначитися зі складом учасників справи, уточнити та обґрунтувати зміст позовних вимог, тощо.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 7 днів з дня отримання позивачем ухвали. Ухвала суду отримана позивачем ОСОБА_1 20 лютого 2024 року, що підтверджується особистою письмовою розпискою позивача. У визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні та володінні спадковим майном шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим будинком, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ