Номер провадження: 22-ц/813/174/24
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Одесагаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 червня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» в якому просила визнати дії Акціонерного товариства «Одесагаз» щодо складання акта-розрахунку №697 від 24.05.2019 року про нарахування 23383,99 м.куб. газу на суму 325913,64 грн. незаконними.

В обґрунтування зазначила, що в ніч з 06 на 07 березня 2019 року невідомі особи проникли на територію житлового будинку позивача, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та пошкодили газовий лічильник. 11.03.2019 року представниками АТ «Одесагаз» була проведена перевірка лічильника щодо його цілісності, за результатами якої складено Акт про порушення побутовим споживачем, в якому зазначено про несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ), а ЗВТ було відправлено на експертизу. Позивач зазначає, що акт про порушення складено за відсутності позивача як споживача, експертиза проведена без участі позивача, що є обов`язковою умовою для проведення експертизи.

Окрім цього, відповідачем було складено Акт-розрахунок від 24.05.2019 року про нарахування 23383,99 м.куб. газу на суму 325913,64 грн. Позивач зазначає, що вказане нарахування є неправомірним оскільки донарахування обсягів газу взагалі не повинно було бути здійснене, визначений розмір донарахованого газу не відповідає дійсному обсягу використаного газу, що стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 09 червня 2020 року ухвалено відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дій.

Рішення суду мотивовано тим, що заявлений ОСОБА_1 позов про скасування акта-розрахунку щодо донарахування обсягу природного газу не підлягає судовому розгляду, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування акта про донарахованого обсягу природного газу не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки обставинам справи а саме, що працівниками АТ «Одесагаз» було складено Акт про порушення з позначкою «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ», а не «пошкодження ЗВТ (лічильника газу)», що є неправомірним та не відповідає дійсності. Вважає, що Акт про порушення та Протокол про направлення ЗВТ на експертизу не відповідає вимогам, наведеним у Кодексі газорозподільних систем. Вказує, що судом не надано оцінки заяві позивача щодо пошкодження лічильника невідомими особами.

Рух справи

14.07.2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 червня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. головуючий суддя, судді: Вадовська Л.М., Комлева О.С.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 03.08.2020 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 02.10.2020 року призначив справу до розгляду.

Рішенням № 763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року Вища рада правосуддя звільнила суддю ОСОБА_2 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023 та 20.09.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Карташова О.Ю., судді: Коновалова В.А., Назарова М.В.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Очколяс Д.В. надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник АТ «Одесагаз» адвокат Веселов А.О. у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу АТ «Одесагаз», на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

11.03.2019 року представниками АТ «Одесагаз» було проведено перевірку побутового лічильника споживача ОСОБА_1 , в результаті якої було виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та зазначено, щ ЗВТ розбито, про що складено акт про порушення побутовим споживачем від 11.03.2019 року.

Акт було складено в присутності позивача, про що свідчить підпис позивача та її письмові пояснення, в яких остання зазначила, що по приїзду із командировки виявила пошкодження лічильника та зателефонувала до аварійної газової служби.

Відповідно до протоколу №1062 від 11.03.2019 року лічильник було вилучено та направлено на експертизу. Протокол щодо направлення ЗВТ на експертизу складено в двох примірниках в присутності позивача, про що свідчить її підпис в протоколі.

30.04.2019 року ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист з повідомленням про дату, час і місце проведення експертизи лічильника газу, що підтверджується копією квитанції «Укрпошта».

Згідно з Актом експертизи ЗВТ та пломб №185 від 06.05.2019 року встановлено, що по лічильнику не можливо встановити марку, тип, заводський номер та показання, на корпусі відсутній лічильний механізм. Виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність лічильного механізму, лічильник газу визнано непридатним до подальшої експлуатації.

Після проведення експертизи лічильника газу його було направлено на позачергову повірку, про що складено протокол №185 від 06.05.2019 року, за результатами якої встановлено, що ЗВТ не відповідає вимогам ДСТУ та не є придатним для подальшої експлуатації.

За результатами експертизи було проведено засідання комісії з розгляду акту про порушення споживачем ОСОБА_1 та про донарахування їй об`єму природного газу. На підставі Акта-розрахунку №697 від 24.05.2019 року донарахування мало місце за період з вересня 2018 року до березня 2019 року в розмірі 23 383,99 м.куб. газу на суму 325 913,64 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачає наступний перелік житлово-комунальних послуг:

комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 6 Законуучасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Таким є як власник, так і наймач житла, а також всі, хто отримує ці послуги, проживаючи у конкретному приміщенні.

Відповідно до п. 4 гл. 1 розд. Розділу І Кодексу ГРС, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Позивачка ОСОБА_1 у виниклих правовідносинах є споживачем послуг АТ «Одесагаз»з розподілу природного газу.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, які регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) вказано, що «предметом позову у справі № 522/12901/17-ц є скасування протоколу засідання комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року № 67 щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ від 16 травня 2017 року № 036296 та визнання дій комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо розгляду зазначеного акта неправомірними. При розгляді справи № 522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Оскільки у справі № 910/17955/17 предметом позову є скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, а у справі № 522/12901/17-ц питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду, то підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18), відсутні. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача».

Позивач звернулась до суду із позовом щодо визнання незаконними дій відповідача щодо складання акта-розрахунку, яким донараховано об`єм спожитого природного газу.

Проте, вимога про скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу є різновидом претензії, що чинним законодавством як спосіб захисту не передбачено, а споживачі вправі, в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань, заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Також, скасування заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 591/5619/17, постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц, постанові КГС ВС від 31 серпня 2021 року у справі № 910/931/20.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу не відповідають способу захисту, передбаченому ст. 16 ЦК України, оскільки, як вказувалось вище, оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, та не визначено механізму списання такої заборгованості, а тому відповідна заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості, що надає споживачам право спростовувати її лише у в разі пред`явлення до них вимог про стягнення відповідних нарахувань.

Саме до такого висновку прийшов 08 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 462/5889/16-ц.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при пред`явленні позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу, позивачка ОСОБА_1 скористалася неналежним способом захисту прав, виходячи зі змісту ст. 16 ЦК України, а тому, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова