Справа № 708/101/24
Номер провадження № 2/708/84/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного провадження в залі суду м. Чигирина Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ", третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка через свого представника - адвоката Калініна С.К. у системі "Електронний суд" звернулася до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказала, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. 17.01.2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 41411 від 26 листопада 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів в сумі 16010,00 грн.

Позивачка вважає, що на час вчинення спірного виконавчого напису у приватного нотаріуса не було усіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, а отже нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства, внаслідок чого було порушено її права, у зв`язку із чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк.

Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. пояснення на позов не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц.

Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 41411 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" заборгованості за кредитним договором № UP4223073 від 26.03.2020 року, що виникла за період з 23.08.2020 року по 23.10.2021 року в розмірі 15360,00 грн., куди входить: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8000,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 7360,00 грн., а також стягнуто витрати за вчинення вказаного виконавчого напису в сумі 450 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 41411, виданого 26 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" заборгованості за кредитним договором № № UP4223073 від 26.03.2020 року в розмірі 15360,00 грн. та 450 грн. витрат за вчинення вказаного виконавчого напису.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № UP4223073 від 26.03.2020 року, який укладений між ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" та позивачкою ОСОБА_1 шляхом підписання електронного документу. Відповідно правовою підставою виникнення боргових правовідносин між сторонами був укладений між сторонами кредитний договір, який не має нотаріальної форми.

З урахуванням наведеного суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) висловила правовий висновок, відповідно до якого у зв`язку із визнанням у судовому порядку незаконною та нечинною в частині постанову № 662, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судове рішенні про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно - правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акту чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 41411, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.

Таким чином, враховуючи викладені обставини і те, що відповідачем у визначений ухвалою суду строк не надано суду відзив на позову заяву із будь-якими доказами на спростування обставин викладених позивачкою у позовній заяві, зокрема, документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачка на підставі норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору була звільнена, оскільки поданий нею позов стосується захисту її прав споживача фінансових послуг, відповідно такі витрати у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача.

Визначаючи загальний розмір позовних вимог суд враховує визначені статтею 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору та констатує, що стягненню підлягає судовий збір за подання позивачкою заяви про забезпечення позову в сумі 605,60 грн. та судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1211,20 грн., з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за звернення до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», загальна сума судового збору становить 1453,44 грн. (605,60 грн. + 1211,20 грн.) х 0,8 = 1453,44 грн.).

Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн.

Так, позивачкою на підтвердження наданої їй правничої допомоги надано суду копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 02.10.2023 року, додаток № 1 до вказаного договору від 02.10.2023 року, в якому сторонами обумовлено суму гонорару в розмірі 5500 грн., платіжну інструкцію № @2PL759614 від 10.01.2024 року про оплату витрат за договором № б/н/23 від 02.10.2023 року в сумі 5500 грн., додаток № 2 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 02.10.2023 року - акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30.01.2024 року з детальним переліком наданих правничих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, передбачено, які витрати входять у вартість послуг адвоката.

При визначенні суми відшкодування витрат на послуги адвоката суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, прийшла до висновку про те, що передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Таким чином, позивачкою та її представником надано належне та допустиме документальне підтвердження здійснення нею оплати послуг адвокату Калініну С.К., вказаний розмір витрат відповідає як кількості годин, витрачених останнім на участь в підготовці процесуальних документів, консультації, узгодження позиції по справі, так і кількості годин на складання (оформлення) позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а також вказаний розмір витрат є обгрунтованим, заявленим в розумних межах, що узгоджується з положеннями ст.,ст. 137, 141 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від сторін до суду не надходили.

Виходячи з вище викладених обставин суд вбачає підстави для стягнення даних витрат на користь позивачки, так як вони доведені належним чином.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ураховуючи, що учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого ухвалою суду від 01 лютого 2024 року заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню, тому даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про нотаріат", ст. ст. 11, 15, 16, 18, 509, 512, 1212 ЦК України, ст. ст. 2 - 4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ", третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 41411, вчинений 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" заборгованості за кредитним договором № UP4223073 від 26.03.2020 року, що виникла за період з 23.08.2020 року по 23.10.2021 року в розмірі 15360,00 грн., куди входить: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8000,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 7360,00 грн., та 450 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДІЯ-АКТИВ" (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3а) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 коп.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Івахненко