ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3467/20 Номер провадження 22-ц/814/686/24Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Полтавська міська рада про визначення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи.

Позов мотивовано тим, що він є власником 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 . Відповідачі є власниками 1/3 частини вказаного домогосподарства.

Зазначає, що між співвласниками вказаного домоволодіння тривалий час існує спір з приводу володіння та користування земельною ділянкою площа якої змінилася з 0,1856 га до 0,1813 га. Зазначає, що 10.05.1994 року було виготовлено «Заключення технічної експертизи» та 06.12.2017 року Висновок № 60 судової будівельно-технічної експертизи у справі 554/2854/16, проте остаточного рішення по справі так і не було прийнято.

Заочним рішенням Октярбського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1813 га по АДРЕСА_2 , згідно висновку повторної судової земельно - технічної експертизи № 51 від 08.10.2021 року Додаток № 2 (фактичне користування) згідно якої :

-виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1131 кв.м. (1008 кв. + 52 кв.м + 71 кв.м зафарбовано в зелений колір);

-виділено в користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , земельну ділянку загальною площею 572 кв.м. (126 кв.м + 30 кв.м + 416 кв.м зафарбовано в жовтий колір)

-В спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено земельну ділянку загальною площею 110 кв.м. (106 кв.м + 4 кв.м зафарбовано в червоний колір).

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом порядок користування земельною ділянкою порушує права співвласників домоволодіння, так як на земельній ділянці зафарбованій червоним - 4 м.кв., яка залишена у спільному користувані, знаходиться частина об?єкта самочинного будівництва, що було здійснене ОСОБА_1 над частиною будинку, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Це самочинне будівництво призводить до руйнування вищевказаної частини будинку. Самочинне будівництво не є об?єктом цивільних прав, а тому затвердження порядку спільного користування частиною земельної ділянки, на якій розташована частина будинку, що належить на праві власності відповідачам та частина прибудови здійснена ОСОБА_1 розміром 4 кв.м. порушують права відповідачів та істотно суперечить їх інтересам.

Загальний принцип цілісності об?єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований та визначення правового режиму земельної ділянки у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, що на ній знаходиться.

Суд першої інстанції визначив такий порядок користування земельною ділянкою, де врахував незаконно побудовані позивачем будівлі з порушенням будівельних норм. Не враховано те, що площа фактичного володіння земельною ділянкою ніколи не встановлювалася.

Судовим рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою меншої площі, ніж та, що визначена правовстановлюючими документами. Зазначає, що частина земельної ділянки без правової підстави знаходиться в користуванні сусіда ОСОБА_6 .

Судом проігноровано факт зміни, що відбулися через здійснення самочинного будівництва здійсненого ОСОБА_1 .

При зверненні до суду позивач не надав документи про надання спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, план земельної ділянки, виділеної в натурі, план із зазначенням частин, що перебувають у фактичному користуванні. Відсутність таких доказів не дозволяє визначити порядок користування спірною земельною ділянкою із дотриманням часток кожного співвласника.

Відзив до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 жовтня 1994 року ОСОБА_1 є власником 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 . Згідно вказаного правовстановлюючого документу за домоволодінням закріплено ділянку площею 1856 кв.м.

Згідно геодезичної зйомки земельної ділянки, виготовленої ФОП ОСОБА_7 , станом на час подання позову площа ділянка складає 0,1813 га.

Власниками іншої 1/3 частини є відповідачі по справі, згідно договору міни від 15 липня 1994 року, площа земельної ділянки - 1856 кв.м.

Між сторонами виник спір з приводу порядку користування земельною ділянкою ділянкою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що сторони не можуть визначити самостійно площу і конфігурацію ділянок, які знаходяться у володінні кожного співвласника тому вважав, що визначений експертом у варіанті № 2 порядок користування земельною ділянкою в переважній більшості співпадає з фактичним порядком користування, що склався між співвласниками.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України (у редакції чинній на час ухвалення судового рішення), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 жовтня 1994 року, а також договору міни від 15 липня 1994 року площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 , становить 1856 кв.м. При цьому, рішення відповідного органу про виділення земельної ділянки в користування, її межі та конфігурація в матеріалах справи відсутні.

Встановленого порядку користування земельною ділянкою між співвласниками немає, тому при вирішенні даного спору необхідно враховувати частку кожного співвласника у нерухомому майні.

Визначаючи порядок користування земельною ділянкою суд вважав, визначений експертом у варіанті № 2 порядок користування земельною ділянкою в переважній більшості таким, що співпадає з фактичним порядком користування, що склався між співвласниками виходячи з площі земельної ділянки 1813 кв.м.При цьому, визначення порядку користування земельною ділянкою меншої площі, ніж та, що визначена правовстановлюючими документами, порушує право кожного співвласників на користування часткою земельної ділянки, яка повинна відповідати належній частці кожному у цьому домоволодінні.

Матеріали справи не містять відомостей у зв`язку з чим та на якій правовій підставі змінився розмір земельної ділянки по АДРЕСА_2 з 1856 кв.м. до 1813 кв.м.

Крім того, суд першої інстанцій не врахував, що в спірному домоволодінні є самочинно збудовані об`єкти, на які право власності виникає у встановленому законом порядку.

За таких обставин, встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 1813 кв., та наявності самочинного будівництва в домоволодінні, суд першої інстанції, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухваленню нового про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати колегія суддів розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Сплачений ОСОБА_2 за подану апеляційну скаргу судовий збір у розмірі 1261,20 грн, слід стягнути з ОСОБА_1 на її користь, з урахуванням задоволеної апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАВНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 квітня 2023 року скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Полтавська міська рада про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.03.2024р.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль