ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2528/23Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н. В.
Провадження № 22-ц/817/206/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 608/2528/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року, ухваленого суддею Яковець Н.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі ТОВ «Новий Колектор») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №17.02.2021-100008834 від 17.02.2021 у розмірі 24660 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 301121-1 від 30 листопада 2021 року. Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом згідно цього договору. На виконання умов Договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 17.02.2021-100008834 від 17.02.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 , РНОКПП фізичної особи НОМЕР_1 . Між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 17.02.2021 укладено Кредитний договір (оферти) №17.02.2021-100008834 (далі за текстом - «Кредитний договір») шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) Позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн., що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 17.02.2021 з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". В свою чергу ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.09.2023 утворилась заборгованість у розмірі 24 660 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9 000 грн. та за відсотками - 15 660 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача. Оскільки, 01.03.2021 відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 2 340 грн., що свідчить про визнання Позичальником боргу. У зв`язку, з чим позивач просив, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором № 17.02.2021-100008834 від 17 лютого 2021 року у розмірі 24660 грн; та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 147,20 грн, а також 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.11.2023 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором № 17.02.2021-100008834 від 17.02.2021 у розмірі 24 660 грн, 2 147,20 грн сплаченого судового збору та 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року у справі №608/2528/23 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, в решті позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права,

Заявник вказує, що за умовами кредитного договору від 17.02.2021 між нею та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» строк дії договору становить 14 днів з 17.02.2021 по 02.03.2021, а тому, виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, після спливу строку надання позики, а саме з 03.03.2021 припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів того, що відбулася пролонгація договору відповідно до його умов, позивач не надав і матеріали справи таких відомостей не містять. Загальна сума, що підлягає стягненню 11 520,00 грн (9 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 2 520,00 грн заборгованість за відсотками). Оскільки заявником 01.03.2021 було сплачено 2 340,00 грн, то залишок суми, який підлягає сплаті становить 9 180,00 грн.

Представник позивача адвокат Титаренко В.М. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Чортківського районного суду від 14 листопада 2023 року по справі № 608/2528/23 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що кредитний договір №17.02.2021-100008834 від 17.02.2021 разом із пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту та Паспортом споживчого кредиту ( Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

Кредитний договір №17.02.2021-100008834 від 17.02.2021 у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію".

На виконання вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор W144, для підписання заявки на отримання Кредитного договору від 21.02.2022, разом із Паспортом споживчого кредиту.

З огляду на вищезазначене, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором W144 та додатково електронним підписом відповідача заявки на отримання Кредитного договору, відповідач прийняла усвідомлене рішення про укладання такого договору на зазначених в ньому умовах.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо незаконності нарахування відсотків поза межами строку кредитування по кредитному договору № №17.02.2021-100008834 від 17.02.2021, то зазначає таке.

Між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 17.02.2021 укладено Кредитний договір (оферти) №17.02.2021-100008834 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) Позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн., що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 17.02.2021 з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт».

У Заявці, яка є невід`ємною частиною даного Договору Графік платежів: Сума Кредиту у розмірі 9000 грн та проценти у розмірі 2520 грн сплачуються до 02.03.21.

Пролонгація строку користування Кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів досягне максимального розміру та становить 18 000 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються. Так, як відповідачем частково сплачено відсотки за 13 днів у розмірі 2340 грн, відбулась пролонгація договору і на тіло кредиту нараховувалась ставка «Економ» до 15.03.21. Також, зауважує, що договором передбачено граничний (максимальний) розмір процентів, досягнувши якого подальші нарахування відсотків були припинені.

Вказує, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язання та які б спростовували суму заборгованості по кредитному договорі. Зазначає, що відповідно до умов укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором.

Відповідач була ознайомлена з усіма запропонованими умовами укладеного кредитного договору, зокрема, з умовами повернення кредитних коштів, нарахування процентів, строками погашення заборгованості та наслідками несвоєчасного повернення коштів. При цьому для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноручно. Позивачем доведено факт укладення відповідачем кредитних договорів в електронній формі, обґрунтовано розмір заборгованості по договору, тому позовні вимоги є обґрунтованими, рішення суду є законним та прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а відповідач намагається уникнути відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено такі обставини.

17.02.2021 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір №17.02.2021-100008834, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.п.12.1,12.2 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Кредитор зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених Договором.

Положеннями пункту 11.8 Кредитного договору передбачено, що Клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно з умовами Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.sgroshi.com.ua/, заявка сформована на сайті Кредитора після ідентифікації (кода), отриманого Позичальником в смс повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті, в яких визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, відповідач отримала кредит в сумі 9000 гривень, що підтверджується чеком про електронний переказ коштів з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/ «Стандарт». Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". В свою чергу ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.

Умовами Кредитного договору передбачено, що Пролонгація строку користування Кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів досягне максимального розміру та становить 18 000 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються.

Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля W144, яким підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.

Зокрема, відповідно до п.2 Паспорту споживчого кредиту сума кредиту становить 9000 грн; первинний строк, на який надається кредит становить 14 календарних днів з дня його підписання.

Згідно, п.3 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка становить 881,64%.

Крім цього, у п.4 Паспорту споживчого кредиту зазначено порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). При обранні первинного строку сума кредиту 9000 грн та проценти у розмірі 2520 грн сплачується до 02.03.2021 року. Графік платежів при пролонгації:сума кредиту 9000 грн та проценти розраховані відповідно до вищезазначених умов сплачуються в останній день пролонгованого строку. Графік платежів при необранні первинного строку та відсутності пролонгації сума кредиту 9000 грн та проценти розраховані відповідно до вищезазначених умов сплачуються в останній день максимального строку, на який надається Кредит.

При цьому Заявка на отримання кредиту в ТОВ «Споживчий центр», пропозиція про укладення Кредитного договору (оферти) № 17.02.2021-100008834 та Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем 17.02.2021 року.

Указане свідчить, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного Договору.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним Договором позивач надав квитанцію про перерахування відповідачці коштів за кредитним договором №17.02.2021-100008834 в сумі 9 000 грн, за допомогою системи LIQPAY платіж , дата 17.02.2022; № платіжної картки НОМЕР_2 (а.с.19).

Разом з тим, позивач зазначає, що умови вищезазначеного кредитного Договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені Договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

Згідно наданої позивачем довідки про розмір заборгованості за кредитним договором №17.02.2021-100008834 від 17.02.2021, вбачається, що станом на 26.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 24660 грн, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 9000 грн;

- заборгованість за відсотками 15660 грн;

30 листопада 2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 301121-1, у відповідності до умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передає (відступає) ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного Договору факторингу ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом згідно цього договору

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до договору факторингу № 301121-1 від 30 листопада 2021 року, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 24 660 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 660 грн - сума заборгованості за процентами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася використати кредит надані позивачем на цілі, вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Однак, відповідач не виконувала належним чином свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача, а саме, утворення у неї заборгованості за договором у розмірі 24 660,00 грн.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»(далі за тексом Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитного договору з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним Кредитним договорам за договором відступлення прав вимоги.

В апеляційній скарзі відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт укладення даного кредитного договору та отримання коштів в сумі 9 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджено квитанцією від 17.02.2021 (а.с. 19).

Проте відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що після спливу строку надання позики, а саме з 03.03.2021 припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором.

Колегія суддів вказані доводи апеляційної скарги вважає безпідставним, оскільки як вбачається з заяви, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), сума кредиту становить 9000 грн та проценти у розмірі 2520 грн сплачуються до 02.03.2021. Пролонгація строку користування Кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів досягне максимального розміру та становить 18 000 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються.

Судом встановлено, що відповідачем 01.03.2021 частково сплачено відсотки за 13 днів у розмірі 2340 грн, що відображено у виписці про рух коштів і тому відбулась пролонгація кредитного договору, в зв`язку з чим на тіло кредиту нараховувалась ставка «Економ» до 15.03.21.

Отже, нарахування процентів передбачено умовами кредитного договору і відповідно вірно здійснений розрахунок заборгованості.

Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 свої обов`язки за кредитним договором № 17.02.2021-100008834 від 17 лютого 2021 року не виконала, допустила заборгованість за кредитом у розмірі 24660 грн, із них: 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 15660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупност,і колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

У силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах понесених нею сум.

Керуючись статтями 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах понесених нею сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 4 березня 2024 року.

Головуючий Н. М. Храпак

Судді: О. З. Костів

М. В. Хома