КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 88-ц/824/1/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
УХВАЛА

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року апеляційну скаргу представника Комунального некомерційного підприємства«Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - Шевченко Т.Ю. залишено без задоволення.

В подальшому, 28 листопада 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, в якій вказує, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 ідентифікувала себе як представника відповідача Комунального некомерційного підприємства«Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, однак діяла на підставі сфальшованих документів, зокрема, ордеру №1218457 від 04 липня 2022 року на представлення інтересів в суді апеляційної інстанції, а тому не мала повноважень на представлення інтересів відповідача.

ОСОБА_1 наголошує, що існує два різні за інформаційним змістом примірники адвокатського ордеру від 04 липня 2022 року: серії АА №1218457, де вказано представництво у Оболонському районному суді міста Києва та серії АА №1218457, де ОСОБА_2 власноручно дописала до надрукованого тексту повноваження на представництво в Київському апеляційному суді. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що не може існувати два ордери одної серії та номеру, проте на представництво в різних судах.

Вказує, що разом з тим, існує також третій примірник ордеру від 04 липня 2022 року, однак серії АА №1243282, у якому вказано інший договір № 20-001 з тим самим відповідачем КНП «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає про те, що оригінали ордерів ОСОБА_2 приховує від неї та від суду, рівнозначно як і оригінали та копії договорів про надання правової допомоги.

Заявник ставить під сумнів, що відповідач КНП «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, який знаходиться в Деснянському районі міста Києва, звернувся до адвоката Шевченко Т.Ю., офіс якої територіально розташований в Голосіївському районі міста Києва. Крім того, посвідчення адвоката Шевченко Т.Ю. видано Одеською колегією адвокатів, а свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю вона не надавала до матеріалів справи або на огляд для суду.

Враховуючи викладене в заяві, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року та направити окрему ухвалу до Генеральної прокуратури України щодо реєстрації кримінального провадження щодо притягнення до кримінальної відповідальності адвоката ОСОБА_2

23 лютого 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , відповідно до якого остання просила розглядати подану нею заяву без її участі у зв`язку із зайнятістю її, як присяжного, в розгляді іншої судової справи.

Інші учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність осіб, належних чином повідомлених про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши заяву, подану ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в порядку статті 236 КЗпП України, яку в ході розгляду справи уточнювала, зокрема 10 червня 2022 року (а.с.32-37, т.3), посилаючись на те, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва тривалий час не виконує рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року у справі №754/14783/17, змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, в частині поновлення її на роботі, а також порушує її трудові права, у зв`язку з чим на боржника слід покласти відповідальність за затримку виконання такого рішення суду у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - різниці у заробітку за час затримки виконання рішення за період із 22 жовтня 2021 року по день ухвалення судового рішення. ОСОБА_1 зазначала, що у зв`язку з невиконанням вказаного рішення вона зверталась до суду із заявами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку виконання рішення суду. Так, зокрема, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, стягнуто з КНП «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва на користь заявника середній заробіток в розмірі 20 633,80 грн. На підставі викладеного, враховуючи невиконання рішення суду, заявник просила стягнути з КНП «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва середній заробіток за час вимушеного простою за період з 22 жовтня 2021 року по дату ухвалення рішення з розрахунку щомісячної заробітної плати в розмірі 11 795, 27 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КНП «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 31 589, 80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник КНП «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - Шевченко Т.Ю. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила апеляційний суд скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, подану представником Шевченко Тетяною Юріївною, залишено без задоволення. Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишено без змін (а.с.238-246, т.4).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Подаючи заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилається на те, що адвокат Шевченко Т.Ю. не мала повноважень на представлення інтересів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва в Київському апеляційному суді.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частиною третьою статті 131-2 Конституції України передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Відповідно до пункту 11 частини 16-1 Розділу XV «Перехідних положень» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Зазначені зміни до Конституції України набули чинності 30 вересня 2016 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частиною першою статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України відомості здійснення ОСОБА_2 адвокатської діяльності та набуття нею статусу адвоката наявні.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення), з подальшими змінами, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 9 Положення передбачено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Змістом пункту 11 Положення встановлено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Пунктом 12 Положення передбачено перелік реквізитів, які має містити ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Пунктом 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

Згідно зі змістом пункту 12.10 Положення ордер має містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат").

На підтвердження своїх повноважень представляти інтересиКНП «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, разом із поданою апеляційною скаргою адвокат Шевченко Т.Ю. подала копію ордеру серії АА №1218457 від 04 липня 2022 року, відповідно до якого має право представляти інтереси Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва в Оболонському районному суді міста Києва та Київському апеляційному суді. У вказаному ордері зазначено, що він виданий на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №Ю-001 від 04 липня 2022 року й зазначено, що повноваження адвоката не обмежуються (а.с.194, т.3).

Зі змісту останнього вбачається, що він містить всі обов`язкові реквізити, передбачені змістом пункту 12 Положення.

Щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень адвоката Шевченко Т.Ю. на представлення інтересів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва в Київському апеляційному суді, то апеляційний суд критично оцінює вказані доводи з огляду на наступне.

Так, належних та допустимих доказів на спростування того, що адвокат Шевченко Т.Ю. не мала права представляти інтереси Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва в Київському апеляційному суді матеріали справи не містять й ОСОБА_1 таких не надано.

Отже, заявником не доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 423-429 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв