судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., Ситнік О. М. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, ухвалою від 21 лютого 2024 року передав справу № 727/9565/22 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися в повній мірі з огляду на таке.
1. Рішення про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, на думку колегії суддів, зумовлене необхідністю відступу від висновків щодо наявності у судді-доповідача процесуальних повноважень одноособово вирішувати питання про повернення судового збору або підтвердження правильності такого висновку щодо застосування норми частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та статей 33, 34 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
2. Обґрунтовуючи свої доводи колегія суддів зазначила, що стаття 141 ЦПК України передбачає загальні правила про розподіл судових витрат, а у статті 142 ЦПК України врегульовано розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, про що рішення приймає саме суд.
3. Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
4. Частина перша статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
5. Аналізуючи практику вирішення питання про повернення судового збору, колегія суддів з`ясувала, що у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду склалися різні підходи визначення кількісного складу суду, який виносить ухвалу про повернення судового збору.
9. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд, встановлений законом, стосується не лише судової інстанції, але і визначення складу суду.
10. Ухвалення будь-якого рішення, навіть такого, що ґрунтується на правильному застосуванні норм права, не може вважатися законним, якщо воно ухвалене неповноважним складом суду.
11. Проте, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.
12. Підпунктом 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25 (зі змінами та доповненнями) встановлено, що раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються судові справи, що надійшли для вирішення питання про повернення судового збору.
13. При цьому питання про повернення судового збору, зокрема, надмірно сплаченого не є тотожнім питанню розподілу судового збору та не передбачає жодної дискреції зі сторони суду.
14. Відповідно до приписів статті 393 ЦПК України питання щодо розрахунку розміру судового збору та визначення обв`язку щодо його сплати вирішується судом у одноособовому складі судді-доповідача.
15. Разом з цим, окрім приписів підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, ні ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» прямо не врегульоване питання складу суду, яким вирішується питання повернення судового збору.
16. Тому 04 березня 2021 року була проведена нарада суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, на якій судді більшістю дійшли висновку, що ухвалу про повернення судового збору постановляє одноособово суддя-доповідач.
17. Отже підхід щодо вирішення питання про повернення судового збору Верховним Судом у складі судді-доповідача одноособово є усталеним у практиці Верховного Суду і відповідає завданням цивільного судочинства.
На моє переконання вирішення питання про повернення судового збору таким же кількісним складом суду, який постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження, або прийняв постанову по суті спору порушуватиме такі складові судового процесу, як принцип ефективності судового розгляду та принцип процесуальної економії, який, в першу чергу, спрямований на пришвидшення розгляду, як справи (вирішення спору) по суті, так і вирішення поточних процесуальних питань, пов'язаних із розглядом справи.
Суддя В. В. Пророк