Єдиний унікальний номер справи 333/217/24
Номер провадження 4-с/333/21/24
УХВАЛА

іменем України

12 березня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання представника скаржника адвоката державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стягувачаСтоматова Е.Г. Бережної Д.О. Лупінос Є.А. Мельникова О.А. Іхтіярової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) заінтересована особа: державний виконавець відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, буд. 58, м. Запоріжжя, 69095), -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2024 року до суду надійшла скарга представника скаржника - адвоката Лупінос Є.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій скаржник просить суд: Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) щодо відмови у здійсненні Розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 26.12.2023 року суми сплачених аліментів в загальному розмірі 22909,61 грн., 30крема сплачених боржником ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в період з квітня 2023 року по жовтень 2023 року у сумі 20703,59 грн., шляхом грошового переказу на картку ОСОБА_2 . Зобов?язати державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (М.ОДЕСА) здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП N? 72723823 з виконання Виконавчого листа N? 333/3129/23 пр. 2/333/1977/23 виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя з урахуванням сум аліментів, добровільно сплачених боржником ОСОБА_1 у розмірі 20703,59 грн.згідно наданих боржником квитанцій за період з квітня по жовтень 2023 року (включно).

Скарга мотивована тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання дружини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, починаючи з 24 квітня 2023 року і до досягнення дитиною трьох років. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На виконання рішення судом видано виконавчий лист N? 333/3129/23 пр. 2/333/1977/23. В провадженні відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження N? 72723823 з виконання Виконавчого листа N? 333/3129/23 пр. 2/333/1977/23 виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину починаючи з 24.04.2023 року. Боржником виконувались свої обов?язки щодо утримання сина за період з 24.04.2023 року до часу пред`явлення стягувачем виконавчого листа 08.09.2023 року. Разом з цим, період з 24.04.2023 року до часу пред?явлення виконавчого листа 08.09.2023 року утворилась заборгованість. З метою правильного визначення заборгованості 27.11.2023 року представником стягувача було подано заяву про перерахунок заборгованості. Так, державному виконавцю було надано наступні дублікати квитанцій на загальну суму 20703,59 грн. Боржником надано окрім копій квитанцій за вищезазначений період, також виписка (окремі операції) по картці/рахунку де зазначено отримувачем ОСОБА_2 (стягувач). Квитанцію за 25.10.2023 року на суму 1005,03 боржником не може бути надано, оскільки боржник перебуває на позиціях захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Разом з цим, вказаний платіж зазначено у виписці (окремі операції) по картці/рахунку. Призначення платежу за всіма квитанціями зазначено «перевод детю». Державним виконавцем від 26.12.2023 року відмовлено у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам з посиланням на те, що у наданих квитанціях не зазначено, що це саме перерахування аліментів згідно рішення суду. У державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції про оплату ним на користь стягувача ОСОБА_2 грошових коштів в період - з квітня 2023 року по жовтень 2023 року у сумі - 20703,59 грн. шляхом грошового переказу на картку ОСОБА_2 з картки ОСОБА_1 . Аліменти стягуються на підставі рішення суду з дня подачі позову, тобто в цьому випадку з 24.04.2023 року. Боржником в свою чергу з 24.04.2023 року до часу пред`явлення виконавчого листа до виконання, сплачувались перекази на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. Крім того, в наданих виконавцю квитанціях чітко зазначено, що кошти надаються для дитини. Необхідно також врахувати, що ОСОБА_1 при розгляді справи присутнім не був, судом ухвалено заочне рішення у справі. Про розгляд справи судом він дізнався після відкриття виконавчого провадження із застосунку ДІЯ. Тому він був позбавлений можливості зазначити, що кошти надаються ним за відповідною справою в суді. З наведеного вище видно, що державний виконавець безпідставно не врахував надані квитанції та незаконно відмовив у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 січня 2024 відкрито провадження по справі.

31 січня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від державного виконавця надійшов відзив на скаргу. В якому відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ) заперечує проти позову ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 72723823. На примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 72723823 з примусового виконання виконавчого листа № 333/3129/23, який видав 06.09.2023 Комунарський районний суд м. Запоріжжя, про «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.».

Постановою державного виконавця відділу Мельникова О.А. від 08.09.2023 в порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження № 72951853 з виконання вищезазначеного виконавчого документу.

02.10.2023 державним виконавцем відділу Мельниковим О.А. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлена для виконання до військової частини НОМЕР_3 .

30.11.2023 року від представника позивача, адвоката Лупінос Є.А. до Відділу надійшла заява про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі наданих матеріалів, що підтверджують добровільну сплату аліментів. З аналізу наданих до відділу матеріалів, було встановлено, що вони не можуть бути зараховані в якості підтвердження сплати аліментів з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавство України, зокрема Сімейний кодекс України не обмежує участь боржника у витратах на дитину виключно сплатою аліментів, а передбачає і інші витрати, які можуть бути стягнуті з боржника. Оскільки в наданих до відділу матеріалах на підтвердження сплати аліментів відсутнє призначення платежу «аліменти», то неможливо однозначно зарахувати вказані виплати саме як сплату аліментів.

Крім того, згідно п.4 розд. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із, зокрема, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником. Проте, надані до відділу матеріали для проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів не є квитанціями взагалі. До відділу була надана виписка з банківського рахунку позивача та дублікати чеків, що згідно з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень не є підтвердженням добровільної сплати аліментів.

Крім того, позивачу було повідомлено, що в разу надання до відділу квитанцій на підтвердження добровільної сплати аліментів, державним виконавцем буде проведено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів. Оскільки станом на 30.01.2024 вказані квитанції до відділу не були надані, підстави для проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів відсутні.

22 лютого 2024 року на адресу суду від представника боржника надійшла уточнена скарга на бездіяльність державного виконавця.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги уточненої скарги та просила її задовольнити на підставі доводів зазначених у ній.

У судовому засіданні державний виконавець відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечував, щодо задоволення вимог, оскільки відсутні підставі. Підтримав доводи зазначені у відзиві на скаргу.

У судовому засіданні стягувач не заперечувала, щодо задоволення заявленої скарги. Підтвердила факт отримання грошових коштів від боржника на утримання дитини.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 72723823 з примусового виконання виконавчого листа № 333/3129/23, який видав 06.09.2023 Комунарський районний суд м. Запоріжжя, про «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.».

Постановою державного виконавця відділу Мельникова О.А. від 08.09.2023 в порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження № 72951853 з виконання вищезазначеного виконавчого документу.

02.10.2023 державним виконавцем відділу Мельниковим О.А. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлена для виконання до військової частини НОМЕР_3 .

26 грудня 2023 року заступником начальника Управління начальником відділу Половніковим Р. було надано відповідь, що із наданих копій квитанцій вбачається, що у них не зазначено, що це саме перерахування аліментів згідно до рішення суду. Таким чином у відділу вістуні підстави для зарахування наданих копій квитанцій в якості сплати аліментів згідно рішення Комунаоського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/3129/23.

З долучених до матеріалів справи копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 призначення: «переказ власних коштів. перевод детю»:

24.04.2023 року на суму 1005,03 грн;

05.05.2023 року на суму 1005,03 грн;

10.05.2023 року на суму 1005, 03 грн;

21.05.2023 року на суму 1005, 03 грн;

02.06.2023 року на суму 1005,03 грн,

06.06.2023 року на суму 603,02 грн;

14.06.2023 року на суму 1005,03 грн;

15.06.2023 року на суму 201,01 грн,

19.06.2023 року на суму 301,51 грн;

29.06.2023 року на суму 1005, 03 грн;

01.07.2023 року на суму 4020, 10 грн;

20.07.2023 року на суму 2010,05 грн;

27.07.2023 року на суму 1005,03 грн;

29.07.2023 року на суму 301,51 грн;

31.07.2023 року на суму 201,01 грн;

16.08.2023 року на суму 1005,03 грн;

24.08.2023 року на суму 1005.03 грн;

19.09.2023 року на суму 2010,05 грн;

25.10.2023 року на суму 1005,03 грн;

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Як вбачається із висновку, викладеного у постанові Верховного суду 26 травня 2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/11466/20/ провадження № 61-1534св21, «Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що державний виконавець безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником стягувачці в період з травня 2019 року до вересня 2019 року, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20)».

Судом встановлено, що між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 відсутні інші грошові зобов`язання, окрім аліментних. Водночас стягувач не заперечує отримання від ОСОБА_1 тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 ..

Також окремо слід зазначити, що платежі здійсненні ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 мають ознаки систематичності та відповідають сумам аліментів, які повинні були сплачуватись Боржником.

З огляду на зазначене, встановлені обставини справи та надані письмові докази на обґрунтуванням вимог скарги в сукупності можуть свідчити про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів.

Враховуючи вищенаведені письмові докази, відсутність будь-яких доказів щодо іншого призначення отриманих Стягувачем грошових коштів від Боржника, суд приходить до висновку, що скаржником доведено обставини, викладені в скарзі, а тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 18, 447-451, 453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) заінтересована особа: державний виконавець відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, буд. 58, м. Запоріжжя, 69095) задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) щодо відмови у здійсненні розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 26.12.2023 року суми сплачених аліментів в загальному розмірі 22909,61 грн, зокрема сплачених боржником ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в період з квітня 2023 року по жовтень 2023 року у сумі 20703,59 грн., шляхом грошового переказу на картку ОСОБА_2 .

Зобов?язати державного виконавця відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 72723823 з виконання Виконавчого листа № 333/3129/23 пр. 2/333/1977/23 виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя з урахуванням сум аліментів, добровільно сплачених боржником ОСОБА_1 у розмірі 20703,59 грн згідно наданих боржником квитанцій за період з квітня по жовтень 2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцять) днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов