ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/98/23Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/199/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін, цивільну справу № 601/98/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року (ухвалене суддею Білосевич Г.С., повний текст якого складено 14 листопада 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася одна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.

З моменту стягнення аліментів пройшов значний проміжок часу, внаслідок чого значно змінилося матеріальне становище сторін по справі, а також зросли витрати на утримання дитини. Зазначений розмір аліментів є недостатній для забезпечення необхідного життєвого рівня дитини. Як стало відомо позивачці, ОСОБА_4 з квітня 2022 року знаходиться за межами території України, а саме у Федеративній Республіці Німеччина, а тому вважає, що на даний час змінилося його матеріальне становище і він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того, їх син має інвалідність з дитинства та постійно потребує стороннього догляду, лікування та реабілітації, а тому сума аліментів, що стягується, в повній мірі не забезпечує всіх його потреб. Сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отримуючи аліменти в такому розмірі дитина знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

У зв`язку з наведеним просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року в справі № 601/529/22 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 7000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року в справі №601/529/22 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7000 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2023 року заочне рішення скасовано та призначено дану справу до розгляду.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року в справі №601/529/22 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з моменту видачі судового наказу від 28 березня 2022 року про стягнення із ОСОБА_4 аліментів по сьогоднішній день матеріальний стан та стан здоров`я платника не покращилися. Зазначає, що він є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи з дитинства та отримує пенсію в розмірі 2520 грн, соціальну виплату в розмірі 1050 грн. На думку апелянта, підстав для зміни способу та розміру аліментів не має.

У зв`язку з викладеним просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

22 січня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Сідорова В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що визначений судом розмір аліментів є об`єктивним, узгоджується з обставинами справи, відповідає принципам справедливості та розумності, сприятиме гармонійному розвитку дитини.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2021 року, справа №601/1255/21, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 09 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 35.

Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року справа №601/529/22, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 березня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю до 18 років.

Згідно довідки КНП «ТОКПЛ» ТОР № 279 слідує, що ОСОБА_5 , 2014 року народження, в період з 14 вересня по 01 жовтня 2022 року знаходився на стацобстеженні та лікуванні.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 485871 від 13 березня 2020 року вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І (першої) групи з дитинства, довічно, та потребує стороннього догляду.

Із розрахунку заборгованості по аліментах за № 37452 від 14 листопада 2022 року слідує, що станом на 01 листопада 2022 року за ОСОБА_4 існує заборгованість по аліментах згідно судового наказу № 601/529/22 від 18 травня 2022 року в сумі 2597.00 грн. При цьому щомісячний нарахований розмір аліментів в середньому становить 1372.00 грн.

Згідно довідки серії ВТЗ-1 № 039940 від 22 травня 1991 року та посвідчення № НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи з дитинства та потребує лікування в невропатолога.

Із довідки № 58 від 04 квітня 2023 року, виданої Сколівською міською радою Львівської області слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідок АТ КБ «Приват Банк», станом на 04 квітня 2023 року ОСОБА_4 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку, на яку отримує кошти. У березні 2023 року отримав 1050 грн соціальної виплати та 2520 грн пенсії.

Із повідомлення центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2023 року слідує, що відомостей щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у період з 01 січня 2022 року по 11 квітня 2023 року громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в базі даних не виявлено.

Згідно листа центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 вересня 2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетинав кордон України 28 липня 2021 року (виїзд) та 29 вересня 2021 року (в`їзд).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

У відповідності до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, державиучасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно із частинами 1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1, 2 ст.184 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок викладено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 році на місяць складав для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 покликалася на те, що відповідач на підставі судового наказу Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року справа №601/529/22 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі який є недостатнім для забезпечення необхідного життєвого рівня дитини.

Апеляційним судом встановлено, що фактично відповідач ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина в мінімальному розмірі, який орієнтовно становить 1372.00 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, а тому потребує більший, аніж встановлений мінімальний розмір аліментів.

Більше того, визначаючи рівність обов`язків по утриманню дитини сторін у даній справі, слід виходити з того, що ОСОБА_3 , як стягувач аліментів, є особою з інвалідністю І (першої) групи з дитинства, довічно та потребує стороннього догляду. При цьому, відповідач ОСОБА_4 , як платник аліментів, є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи з дитинства.

Матеріали справи не містять доказів щодо обмеження в трудовій діяльності ОСОБА_4 та що останній перебуває на тривалому лікуванні. Також в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_4 звертався у відповідні держані органи для працевлаштування.

Відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічний висновок викладений у постановах КСЦ у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справа № 664/2746/17; від 25 вересня 2019 року, справа №755/14148/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений розмір аліментів 3000 грн щомісяця буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Н.М. Храпак

М.В .Хома