Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/13978/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

встановив:

Позивач у жовтні 2023 року звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 09.07.2020 року, за яким відповідач отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки належним чином зобов`язання відповідачем не виконувались, виникла заборгованість станом на 17.09.2023 року в розмірі 53 542,87 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 41 955,65 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11 587,22 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк». Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу упереджено, не звернув увагу, що операції зі зняття коштів із картки відповідача стали можливим лише в результаті входу до Приват24, пароль входу до якого знала лише відповідач, а для його зміни необхідно вводити пін-код картки, який відомий виключно ОСОБА_1 та за розголошенням якого несе відповідальність позичальник. Відповідач визнала факт розголошення персональних даних, про що свідчить зміст її заяви, яка була подана до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Вважає, що за здійснені транзакції 04.01.2023 року з картки має відповідати саме відповідач, так як, проявивши необачність та довірившись незнайомій людині, ввела свої ідентифікаційні дані, внаслідок чого зловмисники отримали доступ до приватної інформації, якою скористалися для списання коштів з рахунку ОСОБА_1 , чим сприяла незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу колегія суддів не приймає до уваги через відсутність доказів направлення вказаного відзиву іншому учаснику справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 09.07.2020 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 42 000,00 грн. Даний договір був укладений шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у банку, в якій відповідач висловила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Відповідач отримала кредитну картку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (далі Тарифи) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms.

Умовами передбачено право банку на встановлення будь-якого кредитного ліміту та його зміну. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, про що свідчить її підпис.

Позивач посилався на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором та станом на 17.09.2023 року має заборгованість у загальному розмірі 53 542,87 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 41 955,65 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11 587,22 грн.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.

Судом встановлено, що в провадженні Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_1 06.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: 04.01.2023 року невстановлена особа в телефонній розмові з ОСОБА_1 , ввівши останню в оману та зловживаючи довірою, представившись працівником «Київстар» запропонувала підключити послугу, необхідну під час «Блекауту». Після чого ОСОБА_1 ввела відповідну комбінацію на телефоні та в подальшому відбулося списання коштів з її банківських карток АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на загальну суму 55 000,00 грн.

Факт списання коштів 04.01.2023 року з кредитного рахунку ОСОБА_1 з банківської картки № НОМЕР_2 в розмірі 41 965,31 грн. у валюті операції та в розмірі 40 509,04 грн. у валюті картки, також підтверджується наданою позивачем випискою за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, негайно повідомила правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

При вирішенні спору суди першої інстанції вірно прийняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №691/699/16-ц.

Такими чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий Судді