Ухвала

01 березня 2024 року

м. Київ

справа № 128/5048/23

провадження № 61-1647 ск 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яременко, Грушицького А. І., Коротуна В. М., ОСОБА_2. та Шиповича В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року,

встановив:

1. У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року у вказаній справі.

2. У зазначеній касаційній скарзі ОСОБА_1 заявляє про відвід суддів Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яременко, Грушицького А. І., Коротуна В. М., ОСОБА_2. та Шиповича В. В. від участі у розгляді справи № 128/5048/23.

3. Обґрунтовуючи свою заяву ОСОБА_1 вказує на те, що зазначені судді безпідставно залишали без руху та повертали його касаційні скарги ігноруючи правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 120/11814/21, від 28 березня 2023 року у справі № 120/2708/22 та від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22.

4. Ухвалою Верховного Суду від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи № 128/5048/23 визнано необґрунтованою, заяву про відвід суддів передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), іншому судді.

5. Автоматизованою системою документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 29 лютого 2023 року) визначено суддю Пророка В. В. для розгляду зазначеної заяви.

6. Перевіривши наведені у заяві про відвід суддів доводи вважаю, що підстави для її задоволення відсутні з огляду на таке.

7. 25 липня 2023 року Вищою радою правосуддя було ухвалено рішення про звільнення у відставку судді Верховного Суду ОСОБА_2 .

8. У Верховному Суді не працює суддя на прізвище Яременко .

9. Також встановлено, що судді Верховного Суду Синельников Є. В., Білоконь О. В., Грушицький А. І., Коротун В. М. та Шипович В. В. не входять до складу колегії, яка визначена для розгляду справи № 128/5048/23.

10. Відтак доводи заявника про відвід зазначених суддів не підлягають розгляду, оскільки вони участі у розгляді справи не приймають.

11. Щодо доводів заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи № 128/5048/23 Верховний Суд зазначає таке.

12. Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

13. Також частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

14. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

15. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

16. Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

17. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

18. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

19. Однак, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи № 128/5048/23 варто дійти висновку, що доводи цієї заяви зводяться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями Верховного Суду.

20. Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

21. Таким чином, оскільки доводи заявника у заяві про відвід не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності судді Лідовця Р. А. і не свідчать про його заінтересованість у результаті розгляду справи № 128/5048/23, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід судді є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року.

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яременко, Грушицького А. І., Коротуна В. М., ОСОБА_2. та Шиповича В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк