справа №399/726/23
провадження №2/399/28/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 лютого 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В., при секретарі судового засідання Бобрик І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 33300,09 грн.

Позов мотивовано тим, що 25.07.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Z52.993.71035, згідно якого позичальнику було надано кредит на поточні потреби в сумі 11832,00 грн., строком до 25.07.2018 року, який останній зобов`язавсь повернути разом з іншими платежами згідно умов договору.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 року має заборгованість в сумі 28241,16 грн., яка складається з: - заборгованості за основним боргом 10846,07 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 1240,89 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 16154,20 грн.

03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу №12/90, за яким АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. У зв`язку із чим до позивача починаючи з 03.12.2020 перейшло право вимоги за кредитним договором № Z52.993.71035 від 25.07.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, та відповідно до довідки - розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020 р. складає 28241,16 грн., а також зазначаючи про нарахування згідно ст. 625 ЦПК України трьох відсотків річних в сумі 1039,71 грн. та інфляційних витрат в сумі 4019,22 грн., позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості у загальному розмірі 33300,09 грн., сплачений судовий збір та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також зазначено строк протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте в прохальній частині позовної заяви представник позивача просив провести розгляд даної справи без участі представника позивача. У разі неявки у судове засідання відповідача або його представника не заперечують проти винесення судом заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Будь яких інші заяви та клопотання відповідачем до суду не направлено.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z52.993.71035.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 11832,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 12 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника (п. 1.2 Кредитного договору).

Відповідно до п.1.3 договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну фіксовану процентну ставку в розмірі 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту.

За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п. 1.4 договору). Графік щомісячних платежів за кредитним договором погоджено сторонами в п. 6.1 договору.

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

Разом з Кредитним договором позивачем до позову також додано:

- паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами 25.07.2017 року;

- додаток до паспорта споживчого кредиту із графіком щомісячних платежів за кредитним договором, з 02.09.2017 року по 25.07.2018 року;

- заява-анкета до кредитного договору № № Z52.993.71035 від 25.07.2017 року, підписана представником ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 25.07.2017 року;

- заява № Z52.993.71035 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, підписана сторонами 25.07.2017 року.

Відповідно до ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту ПАТ «Ідея Банк» перерахувало відповідачу кошти в сумі 10200,00 грн.

Крім того, позивачем було перераховано 1632,00 грн. страхового платежу від імені ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним ордером-розпорядженням про сплату страхового платежу.

Відповідачем 24.07.2017 року укладено Договір добровільного страхувння майна фізичних осіб (експрес - майно) № 116183407/17FM.

Також до матеріалів справи позивачем додано заяву Z52.993.71035 від 25.07.2017 року на приєднання до договору добровільного страхування життя № ПБ130800 від 23.05.2014 року підписана відповідачем та представником ПАТ «Ідея Банк».

З наданої виписки по ОСОБА_1 вбачається, що останнім здійснено 13.09.2017 року повернення кредиту згідно договору Z52.993.71035 від 25.07.2017 року у сумі 1495,00 грн.

Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 03.12.2020 року укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № Z52.993.71035 від 25.07.2017 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та позичальником ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників, який є Додатком №1 до Договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 р.

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (п.2.2 договору).

З довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z52.993.71035 від 25.07.2017 станом на 03.12.2020 року вбачається, що загальна заборгованість становить у сумі 28241,16 грн. з яких: заборгованості за основним боргом 10846,07 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 1240,89 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 16154,20 грн.

13.07.2023 року на адресу ОСОБА_1 позивачем надіслано досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором Z52.993.71035 від 25.07.2017 року в розмірі 28241,16 грн.

В матеріалах справи наявний розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором Z52.993.71035 від 25.07.2017 року за період з 03.12.2020 року по 23.02.2022 рік, з якого вбачається, що 3% річних на кредитну заборгованість становить в розмірі 1039,71 грн. та інфляційних втрати становлять в сумі 4019,22 грн., загальна сума заборгованості 5058,93 грн.

Слід зазначити, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.1, 3 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України, встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як визначено п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок : передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Разом з тим, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016, справа №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 у справі №740/4328/14.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Отже, послугою з надання кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16.

З урахуванням вимог ст. 549 - 552, 1046, 1048, 1050 ЦК України, можна зробити висновок, що наслідками укладення кредитного договору є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Оскільки банком у кредитному договорі встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (16154,20 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 17145,89 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10846,07 грн., заборгованості за відсотками 1240,89 грн.; 3% річних за користування кредитом 1039,71 грн.; інфляційні втрати 4019,22 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

До позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 28092021-1від 28.09.2021 укладеним між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог», за умов якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору (п. 1.1 цього Договору).

Адвокат Мартиненко В.В. з 16.08.2021 прийнятий на роботу в адвокатське об`єднання «Правовий Діалог», що підтверджується наказом (розпорядженням) №ПД000000002 від 13.08.2021.

Згідно з додаткової угоди № 6 від 12 червня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, сторони дійшли взаємної згоди доповнити пункт 3.1. договору підпунктом 3.1.5, та викласти його в наступній редакції: «За Договором про надання правової допомоги, що полягає у вчиненні Об`єднанням дій, передбачених п. 1.1.1 цього Договору за реєстром згідно Акту № 16 від 12.06.2023 приймання-передачі реєстру боржників, Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду у розмірі: за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників - 7000 грн.» (п.1 цієї додаткової Угоди).

Відповідно до акту № 16 прийому - передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» передало адвокатському об`єднанню «Правовий Діалог» список боржників для надання правової допомоги, до якого увійшов ОСОБА_1 за кредитним договором № Z52.993.71035 від 25.07.2017 року.

Як вбачається з акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, відповідно до умов п.3.1.5 договору клієнт сплачує на користь об`єднання 7000 грн. за підготовку та подання 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників. Об`єднанням проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проекти позовних заяв для направлення до суду в кількості 16-ти позовних заяв відповідно до реєстру боржників згідно переліку, у якому за номером 6 зазначений ОСОБА_1 з визначенням розміру винагород у розмірі 7000 грн.

Суд зазначає, що згідно п. 3.1.5 договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 сторони погодили розмір винагороди у сумі 7000 грн. за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників.

Також, при матеріалах справи міститься платіжна інструкція в національній валюті відповідно до якої ТОВ ФК «Профіт Капітал» здійснило оплату правової допомоги за договором №28092021-1 від 28 вересня 2021 року на користь Адвокатського об`єднання «Правовий діалог» на загальну суму в 112000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Враховуючи те, що відповідачем не подавалось заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, у той час, як представником позивача до позовної заяви долучені докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 7000 грн. в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 1381,97 грн. (2684*17145,89/33300,09), що відповідає вимогамст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Профіт Капітал" заборгованість у розмірі 17145,89 грн. (сімнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень 89 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Профіт Капітал" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1381,97 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Профіт Капітал" витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається в порядку визначеному п.п. 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», , місце знаходження: вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, 04071.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації згідно даних ЄДДР: АДРЕСА_1

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко