Справа №:755/914/14-ц
Провадження №: 6/755/387/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

заявника - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борейко М.В.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву (подання) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борейко Максима Валерійовича про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження НОМЕР_1 ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

01.11.2023 року приватний виконавець Борейко М.В. звернувся до суду із заявою (поданням) про заміну сторони виконавчого провадження та просить замінити сторону (боржника) виконавчого провадження НОМЕР_1, а саме: ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вимоги заяви (подання) приватний виконавець посилається на те, що в нього на виконанні перебуває ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №755/914/14-ц від 17.11.2021 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 різниці вартості часток розподіленого спільного сумісного майна подружжя у загальній сумі 102520,55 грн. Виконавче провадження відкрите постановою від 05.10.2023 року, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Заявою від 04.10.2023 року представник стягувача повідомив приватного виконавця про необхідність заміни сторони виконавчого провадження, оскільки 16.01.2019 року було заведено спадкову справу №1/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (боржника). Єдиним спадкоємцем померлого, який прийняв спадщину є син спадкодавця - ОСОБА_1 , інші особи, які прийняли спадщину відсутні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року у справі №755/914/14-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_1 .

28.11.2023 року до суду надійшли письмові заперечення заінтересованої особи ОСОБА_1 , у яких останній просить відмовити у задоволенні заяви приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження посилаючись на те, що рішення суду від 23.02.2015 року у справі №755/914/14-ц набрало законної сили 17.06.2015 року і на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання становив - один рік, який відповідно сплив 17.06.2016 року. На час набрання чинності новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» (05.10.2016 року) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання завершився. Виконавчий лист був виданий ОСОБА_4 17.11.2021 року вже після закінчення строку для пред`явлення його до виконання. Боржник за виданим виконавчим листом помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 . Крім того, ухвалою суду від 14.09.2023 року у справі №755/914/14-ц було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа за заявою представника ОСОБА_4 з тих підстав, що встановлений законом для пред`явлення його до примусового виконання строк закінчився.

Приватний виконавець в судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви (подання) з підстав викладених у ній та додатково пояснив суду, що у нього на виконанні перебуває відповідне виконавче провадження і коли представник стягувача повідомив виконавця про смерть боржника та попрохав звернутись до суду з питанням заміни сторони, приватний виконавець звернувся з таким поданням до суду. Також приватний виконавець вказує, що заперечення заінтересованої особи ОСОБА_1 не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони виконавчого провадження, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржувалась та є чинною.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1. в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження з підстав викладених у письмових запереченнях, а також пояснив суду, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження оскаржувалась заінтересованою особою, однак суд повернув скаргу, оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує проти заміни сторони виконавчого провадження та підтримує позицію свого представника.

Стягувач та/або її представник в судове засідання не з`явились, 27.02.2024 року до суду надійшла заява представника стягувача про розгляд справи за відсутності стягувача та її представника.

Суд, вивчивши зміст заяви (подання) про заміну сторони виконавчого провадження та додатки до нього, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява (подання) не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України згідно якої, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону N 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження і вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок зі сплати присуджених за рішенням суду на користь ОСОБА_4 коштів, що належав спадкодавцю ( ОСОБА_3 ) за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим.

При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункт 101)).

У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункти 78-79)).

За положеннями ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі N 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17 (пункт 39), від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункти 99-100)).

Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункт 98)).

Не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункт 109)).

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону N 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У пункті 5 частини першої статті 34 цього Закону визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону N 1404-VIII).

Закон N 1404-VIII передбачає обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон N 1404-VIII) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва, або коли зобов`язання припинились тощо.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 99 - 101 постанови від 03 листопада 2020 року в справі №916/617/17 повторила висновок про те, що "оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17 (провадження 14-397цс19)). Звідси сплив строків, визначених частиною четвертою статті 1281 ЦК України, має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. За таких обставин при вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником в порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України та заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 334 цього ж Кодексу у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника".

Також у пункті 117 згаданої постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України.

У пунктах 99-100, 111, 113-114, 117, 158 - 161 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду нагадала її попередній висновок про те, що кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника (зокрема і заяву про процесуальне правонаступництво чи про заміну сторони виконавчого провадження) лише у межах строків, встановлених статтею 1281 ЦК України. За таких обставин відповідно до положень статті 1281 ЦК України кредитор повинен пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (або ж з дня, коли вона дізналася про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17 (провадження N 14-397цс19) зроблено правовий висновок про те, що зі смертю боржника його зобов`язання включаються до складу спадщини і відповідно строки пред`явлення вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Аналогічні висновки міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.10.2023 року у справі №523/2357/20.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.06.2019 року ОСОБА_1 як спадкоємець померлого ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року замінено стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 .

У цій ухвалі суд встановив, що ПН КМНО Кузіною К.В. 16.01.2019 року була заведена спадкова справа №1/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є син спадкодавця - ОСОБА_1

04.06.2020 року до суду надійшло подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_4 .

За матеріалами цього подання, приватний виконавець направив на адресу ОСОБА_4 постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 від 22.10.2019 року, у якій стягувачем вже значився спадкоємець померлого - ОСОБА_1 .

Вказану постанову приватного виконавця ОСОБА_4. отримала 06.11.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією зворотного повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Такі самі дані щодо отримання ОСОБА_4 копії постанови про відкриття виконавчого провадження наявні і у поданнях приватного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_4 , які надходили до суду 30.06.2020 року та 29.07.2020 року.

Як свідчать матеріали справи, 09.10.2020 року представник ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію ухвали суду від 11.08.2020 року про примусове проникнення до житла ОСОБА_4 , у якій, зокрема, також йшлося про те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і ухвалою суду замінено стягувача ОСОБА_3 його правонаступником - ОСОБА_1 .

У подальшому представник ОСОБА_4 приймала участь в судових засіданнях 02.02.2021 року, 09.03.2021 року, 08.06.2021 року, 15.07.2021 року, 26.07.2021 року, 15.09.2021 року та 12.10.2021 року при розгляді подань приватного виконавця про визначення частки боржниці ОСОБА_4 у спільній сумісній власності, за якими стягувачем є ОСОБА_1

18.07.2023 року представник ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 102520,55 грн., яка ухвалою суду від 21.07.2023 року була повернута заявнику без розгляду.

Повторно з аналогічною заявою про видачу дубліката виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 102520,55 грн. представник ОСОБА_4 звернулась до суду 28.07.2023 року і ухвалою суду від 14.09.2023 року у задоволенні такої заяви було відмовлено.

Усе наведене свідчить про те, що принаймні з 06.11.2019 року ОСОБА_4 стало відомо про смерть ОСОБА_3 та наявність його правонаступника ОСОБА_1 , тобто з дати отримання нею постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження за змістом якої стягувачем вже значився - ОСОБА_1 .

Разом з цим, за матеріалами справи, навіть перші вимоги ОСОБА_4 щодо спадкоємця ОСОБА_1 заявлені вже після спливу строків, передбачених ст. 1281 ЦК України, які є преклюзивними і сплив яких має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за зобов`язаннями боржника, а також припинення таких зобов`язань, а тому відсутні підстави для заміни померлого боржника ОСОБА_3 його правонаступником - спадкоємцем ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, під час розгляду справи, ані приватний виконавець, ані сторона стягувача ОСОБА_4 не доводили суду, що за матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в межах строків встановлених ст. 1281 ЦК України заявила свої кредиторські вимоги до спадкоємців боржника, та зазначені особи не звертались до суду з клопотанням про витребування копії матеріалів спадкової справи для підтвердження наявності таких обставин щодо заявлення кредиторських вимог.

У даній справі суд не надає оцінки дотриманню строків звернення виконавчого листа до виконання, оскільки вважає, що в даному випадку першочерговими є обставини щодо можливості заміни сторони боржника по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 18, 55, 81, 259-261, 353-355, 442 ЦПК України, ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1218, 1281, 1282 ЦК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву (подання) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борейко Максима Валерійовича про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження НОМЕР_1 ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 28.02.2024 року.

Суддя -