КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року,

встановив:

рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року позов було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 75 975,98 дол. США та судові витрати. Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 07 серпня 2023 року подала апеляційну скаргу.

Однак при зверненні до суду з апеляційною скаргою скаржником була подана апеляційна скарга, зміст якої не в повному обсязі відповідав вимогам ст. 356 ЦПК України. В своїй апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. При цьому скаржник не вказувала у зв`язку з чим вона просить скасувати рішення суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 . Доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 представляти інтереси ОСОБА_2 та діяти від її імені в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

Крім того, при зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянтом не було надано доказів про сплату судового збору. Відповідач вказувала, що звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав

Аналізуючи положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» можна зробити висновок, що споживач, право якого порушене і який з огляду на це подає позов, відповідно до цієї статті звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, а також не має обов`язку сплати судового збору в інших судових інстанціях

На вказаному звертала увагу й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Спір в даній справі стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мають статус відповідачів. В даній справі апелянт ОСОБА_1 не зверталась до суду з позовом, пов`язаним з порушенням її прав як споживача банківських послуг, тому вона не може бути звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2024 року(справа № 344/3078/23).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху для подачі апеляційної скарги в новій редакції та надання доказів на підтвердження сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, копія вказаної ухвали неодноразово направлялась ОСОБА_1 за адресою її зареєстрованого місця проживання, вказаного в апеляційній скарзі.

Конверти з копією ухвали про залишення апеляційної скарги без руху повернулись до суду без вручення 15 грудня 2023 року, 27 січня 2024 року та 26 лютого 2024 року з відміткою поштового оператора «за закінченням терміну зберігання» (а.с.159, 164, 165, том ІІ).

Про зміну адреси для листування скаржник ОСОБА_1 суд не повідомляла.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

10 листопада 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , який діє на підставі нотаріальної довіреності № 2248 в інтересах апелянта ОСОБА_1 , про зупинення апеляційного провадження.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п. п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

При зверненні до суду з заявою ОСОБА_3 було надано до суду копію довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 .Разом з тим, доказів про те, що він є адвокатом та представляє інтереси відповідача на підставі договору про надання правничої допомоги, до суду надано не було.

В даному випадку заява про зупинення провадження у справі подана особою, докази щодо повноважень якої відсутні, а тому вона підлягає поверненню.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є малозначною, а тому ОСОБА_4 , право на зайняття адвокатською діяльністю якого припинено, а також ОСОБА_3 , докази щодо права якого на зайняття адвокатською діяльністю відсутні, не можуть брати участь у справі в якості представників ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

В даному випадку недоліки апеляційної скарги, встановлені ухвалою судді, усунуті не були, а тому згідно ст. 185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 та ч. 2 ст. 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення апеляційного провадження повернути заявнику.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді

№ справи 759/5224/21

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5236/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.