ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/647/24 Справа № 172/491/22 Головуючий у першій інстанції: Битяк І. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Ніколиної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 за адресою його проживання. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю - відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 992,40 грн.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення її зустрічного позову, відмовивши у задоволенні первісних позовних вимог (а.с. 1-44 т.5).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року.

30 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про забезпечення зустрічного позову шляхом визначення часу спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за її місцем проживання по АДРЕСА_1 , або за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 , щомісячно з 14.00 години кожної п`ятниці до 18 години кожної неділі без присутності батька, зобов`язавши батька дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання дитини, згідно визначеного судом часу спілкування, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили; забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою оздоровлення дитини ОСОБА_5 та/або проведення спільного часу дитини з матір`ю, не рідше ніж чотири рази на рік, під час шкільних канікул, починаючи з першого дня шкільних канікул, але не менше ніж половина шкільних канікул які дитина ОСОБА_6 буде проводити із матір`ю ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини, згідно визначеного судом часу спілкування, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову зазначається вчинення перешкод колишнім чоловіком ОСОБА_3 у спілкуванні матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 ; у звязку з такими перешкодами вона, ОСОБА_1 , протягом останніх 18 місяців не має можливості бачитися з дочкою, спілкуватись із нею, приймати участь у її вихованні тощо.

Перевіривши доводи заяви, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за місцем його проживання.

Із зустрічним позовом до суду звернулась ОСОБА_1 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради 05.01.2024 року, неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 (житловий комплекс ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Згідно пояснень позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідач за зустрічним позовом перешкоджає їй спілкуватись з дочкою ОСОБА_6 , налаштовує дитину проти матері; останні 18 місяців вона, ОСОБА_1 , не має можливості спілкуватись з неповнолітньою дочкою та приймати участь у її вихованні.

Відповідач за зустрічним позовом та його представник у судовому засіданні апеляційного суду зазначили, що дійсно неповнолітня ОСОБА_6 тривалий період часу не спілкується з матірю, оскільки саме дитина не бажає спілкуватись зі своєю матірю.

Суду не надано доказів, що позивачка за зустрічним позовом не може виконувати функції щодо виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19)).

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вказані норми міжнародного права кореспондуються із положеннями статті 141 СК України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, та із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №760/15413/19 (провадження № 61-9164св20) вказано, що колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з дитиною, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналогічні висновки містять постанови від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19 (провадження №61-10859св20), від 17 травня 2021 року у справі №761/25101/20 (провадження №61-1092св21), від 15 листопада 2023 року у справі №467/403/22 (провадження №61-6283св23).

Виходячи з викладеного, встановивши, що між сторонами дійсно існує спір про визначення місця проживання дитини; враховуючи право матері на особисте спілкування з дочкою, відсутність факторів, що обмежують право на таке спілкування; встановивши, що тривале неспілкування неповнолітньої Діани із матірю призводить до втрати психологічних, емоційних звязків матері із дитиною; виходячи із якнайкращих інтересів дитини, - колегія суддів вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом визначення часу спілкування неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 у межах міста Дніпра кожної п`ятниці з 16:00 до 19:00 години, кожної неділі з 12:00 до 18:00 години; зобов`язати батька ОСОБА_3 передавати неповнолітню ОСОБА_8 матері ОСОБА_1 о 16:00 годині кожної п`ятниці та о 12:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (за місцем фактичного проживання дитини - АДРЕСА_4 ) з боку АДРЕСА_5 та зобов`язати ОСОБА_1 повертати неповнолітню ОСОБА_8 батьку ОСОБА_3 о 19:00 годині кожної п`ятниці та о 18:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (за місцем фактичного проживання дитини - АДРЕСА_4 ) з боку АДРЕСА_5 . Зустрічі матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою у п`ятницю 02 лютого 2024 року та у неділю 04 лютого 2024 року необхідно проводити у присутності батька ОСОБА_3 ; у подальшому зустрічі матері з дочкою необхідно проводити без участі батька ОСОБА_3 .

Колегія звертає увагу, що при визначенні графіку спілкування дитини з матірю судом враховано графік навчання, додаткових занять та інших заходів, які відвідує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, згідно пояснень представника відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні, ОСОБА_6 відвідує тренування з тенісу та танцювальний гурток щотижня у середу та суботу.

Доводи представника відповідача за зустрічним позовом, що ОСОБА_6 ображена на матір та не бажає спілкуватись з нею, - не спростовують правильність наведеного висновку суду щодо забезпечення позову. Колегія звертає увагу, що ОСОБА_6 має повних девять років та вже тривалий час не спілкується з мамою, що суперечить інтересам дитини. З урахуванням встановлених обставин, перші дві зустрічі матері із дочкою повинні відбутись у присутності батька дитини, для забезпечення більш комфортного психологічного клімату для дівчинки.

Колегія наголошує, що визначені судом заходи забезпечення позову спрямовані на запобігання втраті емоційного контакту матері з неповнолітньою дочкою, погіршення психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді; не призводять до вирішення по суті спору, що заявлений у даній цивільній справі. Судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторонам розяснено про недопустимість порушення прав та інтересів дитини, зокрема, під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 259, 268, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову задовольнити частково.

Визначити час спілкування неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою по АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 344) у межах міста Дніпра кожної п`ятниці з 16:00 до 19:00 години, кожної неділі з 12:00 до 18:00 години.

Зобов`язати батька ОСОБА_3 передавати неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 о 16:00 годині кожної п`ятниці та о 12:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (вул. Кулишівська, 22 у м.Дніпро) з боку АДРЕСА_5 .

Зобов`язати мати ОСОБА_1 повертати неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_3 о 19:00 годині кожної п`ятниці та о 18:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (вул. Кулишівська, 22 у м.Дніпро) з боку АДРЕСА_5 .

Зустрічі матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у п`ятницю 02 лютого 2024 року та у неділю 04 лютого 2024 року проводити у присутності батька ОСОБА_3 .

У подальшому зустрічі матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити без участі батька ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання - АДРЕСА_1 ).

Боржник - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), АДРЕСА_6 ).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова