Провадження № 2/204/390/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 із вимогою про розірвання шлюбу. (а. с. 1-2).

В обґрунтування позову вказав на те, що 26 квітня 2014 року між сторонами був укладений шлюб. Зазначив, що з 24 лютого 2022 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, спільний бюджет відсутній. Вказує, що шлюб не ґрунтується на взаємоповазі, взаємодопомозі та підтримці, почуття взаємної любові один до одного втрачено. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх дітей. Тому прохає, розірвати шлюб та судові витрати покласти на сторону позивача.

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26 вересня 2023 року (а. с. 14), копія якої надіслана сторонам за вихідним № 25827/23-вих/2/204/3153/23 від 14 серпня 2023 року (а. с. 15).

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року сторонам надано час на примирення подружжя строком на три місяці, провадження у справі зупинено (а. с. 42-43).

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року провадження у справі відновлено (а. с. 48).

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов прохав задовольнити (а. с. 49).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, представник відповідачки ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, в як ій вказала, що строк на примирення не дав бажаного результату (а. с. 50).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 квітня 2014 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Мелітополь Запорізької області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженою у м. Дніпропетровську, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 210, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 3). Прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ». Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтв про народження у застосунку «Дія» (а. с. 4).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Приписами ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Оскільки за час, який надавався судом сторонам для примирення, сторони не примирилися, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Нормами ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки відповідачка не виявила бажання змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки. Оскільки позивач у позовній заяві прохав покласти судові витрати на нього, суд не вирішує питання щодо відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 133, 141, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 55, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 113 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 26 квітня 2014 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Мелітополь Запорізької області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженою у м. Дніпропетровську, актовий запис № 210, розірвати.

Залишити відповідачці шлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання, або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна