Справа № 752/36/24
Провадження № 2-др/752/20/24
У Х В А Л А

01 лютого 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в справі № 752/36/24 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року представник заявниці ОСОБА_1 -адвокат Бабенко Ю.В. звернулась до суду з заявою у якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн у справі №752/36/24 за її заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.

Так, 10 січня 2024 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи із 21.12.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 268 грн 40 коп (а.с. 30).

До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат заявником долучено: копію договору про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Бабенко Ю.В. та ОСОБА_1. від 11.10.2023 з додатками, ордер про надання правничої правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 20.12.2023 року згідно з яким ОСОБА_1 надано правничу допомогу адвоката загальною вартістю 5 000 грн, квитанція про оплату.

Відповідно до ч.1-3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно частин 1, 3, 5 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Тобто, варто розрізняти судове рішення, яке включає і рішення, ухвалу, постанову та судовий наказ та рішення суду, яким є виключно рішення.

З наведених норм процесуального права вбачається, що ухвалення додаткового рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог.

Крім того, слід зазначати, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II ЦПК України. Так, ст. 164 цього Кодексу визначено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі.

Відповідно до положень ч. 1ст. 167 ЦПК України розгляд справи в порядку наказного провадження проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Таким чином, стягнення витрат на професійну правничу допомогу за правилами наказного провадження є неможливим, оскільки така справа розглядається без повідомлення та виклику сторін та боржник, при цьому, позбавлений права довести неспівмірність заявлених вимог.

Враховуючи наведене, оскільки стягнення із стягувача на користь заявника сплачених витрат на правничу допомогу при подачі заяви про видачу судового наказу, нормами чинного законодавства України не передбачено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164, 258-261, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в справі № 752/36/24 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя К.Г.Плахотнюк