Справа №461/907/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

13 березня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання: Курилюк А.І.

за участю:

представника позивача Воронової І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося в Галицький районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 11880 грн. у відшкодування витрат на проведення демонтажу та доставки на майданчик тимчасово зберігання демонтованої тимчасової споруди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем у даній справі було самовільно встановлено тимчасову споруду на АДРЕСА_1 , без документів, передбачених пунктом 1.3 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення від 01.08.2022 року № 628 «Про демонтаж тимчасової споруди у Франківському районі», яким зобов`язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж встановленої ним тимчасової споруди на АДРЕСА_1 .

На вказане рішення відповідач не відреагував, а тому 16.11.2022 року позивач здійснив демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди із залученням підрядної служби ФОП ОСОБА_2 .

Представник позивача зазначає, що такими діями відповідача КП «Адміністративно-технічне управління» було завдано матеріальної шкоди, яка полягала у понесенні витрат, пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасово зберігання демонтованої споруди.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.02.2024 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду, оскільки "адресат відсутній за вказаною адресою".

Верховний суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 на 13 березня 2024 було розміщено на офіційному веб-сайті Галицького районного суду м. Львова.

Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 628 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» від 01.08.2022 року було постановлено демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності, в тому числі на АДРЕСА_1 (суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 ). Також вирішено рекомендувати суб`єктам підприємницької діяльності здійснити демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд у добровільному порядку.

У пункті 3 вказаного рішення зазначено, що у разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку, визначити уповноваженою особою на виконання демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 комунальне підприємство Адміністративно- технічне управління" спільно з Франківською районною адміністрацією.

Вказане рішення виконавчого комітету Львівської міської ради скеровувалось відповідачу ОСОБА_1 поштою, що підтверджується супровідними листами від 16.08.2022 року № 35-вих-60095 та від 13.09.2022 року № 35-вих-72115, однак останній у добровільному порядку демонтаж встановленої ним тимчасової споруди не провів.

На виконання рішення виконавчого комітету ЛМР, позивачем за допомогою підрядника ФОП « ОСОБА_2 », було проведено демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 , що підтверджується актом проведення демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 16.11.2022 року.

Зазначений акт підписаний представниками КП «Адміністративно-технічне управління», Франківської районної адміністрації ЛМР, виконавцем демонтажу та власником тимчасової споруди ОСОБА_1 .

Надання послуг демонтажу та їх оплата підряднику підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 16.11.2022 року № ОУ-000000228, рахунком на оплату від 16.11.2022 року, платіжною інструкцією від 30.11.2022 року № 4120, відповідно до яких КП «Адміністративно-технічне управління» сплатило 9900 грн. на рахунок ФОП « ОСОБА_2 » за надання послуг по огляду, демонтажу та транспортуванню металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 01.03.2023 року КП «Адміністративно-технічне управління» направило ОСОБА_1 вимогу про відшкодування шкоди в розмірі 11880 грн., в тому числі ПДВ 1980 грн., яка полягала у понесенні витрат пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасової споруди. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку несплати витрат на демонтаж, КП «Адміністративно-технічне управління» буде змушено звернутись з суду з метою примусового стягнення вищезазначених коштів.

Мотиви прийняття рішення судом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» встановлюються повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів та розміщення малих архітектурних форм.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

У відповідності до пункту 1.3. «Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 (надалі - Порядок), самовільно встановлена тимчасова споруда - тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки ТС.

Згідно з п.п. 1.6, 5.1 Порядку, встановлення малих архітектурних форм (вивісок) з порушенням цього порядку забороняється, а моніторинг їх розміщення у м. Львові здійснює комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління.

Відповідно до п.2.1 Порядку, розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою; місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки. Також п.2.3 Порядку встановлено, що тимчасові споруди розміщуються і функціонують відповідно до вимог чинного законодавства України та інших нормативних актів, прийнятих у межах компетенції органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Пунктом 7.1 Порядку встановлено, що демонтажу підлягають, зокрема, самовільно встановлені тимчасові споруди.

Відповідно до пункту 7.3 Порядку при виявленні тимчасових споруд, зазначених у пунктах 7.1.1-7.1.4, зокрема, самовільно встановлені тимчасові споруди, складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована ТС, приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін.

У відповідності до п. 6.11 Порядку, компенсація витрат Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління", пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски), покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 самовільно встановив тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, чим грубо порушив норми законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про благоустрій населених пунктів", наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", ухвали міської ради від 21.04.2011 № 376 "Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади", від 26.12.2019 № 6107 "Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова".

У зв`язку із винними діями відповідача, КП «Адміністративно-технічне управління» було змушено понести матеріальні витрати з місцевого бюджету, які пов`язані з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасової споруди.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги КП «Адміністративно-технічне управління» про відшкодування витрат, пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасового зберігання тимчасової споруди відповідача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахуванням позивачем 20 % податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Позивач є платником ПДВ на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом платника ПДВ № 100266158, яке було додано до позовної заяви.

Податок на додану вартість (далі - ПДВ) це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

Відповідно до статті 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків.

Відповідно до підпункту «б» п. 14.1.185 ст. 185 Податкового кодексу України з метою оподаткування постачанням послуг, зокрема, є постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 37.2 розділу 5 ПК України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони митної справи пов`язує сплату ним податку.

Статтею 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Щодо застосування податку на додану вартість при визначені розміру понесених позивачем витрат, то у листі ДФС України від 28.10.2016 № 23363/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що якщо кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Отже, нарахування комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» 20 % податку на додану вартість відповідає вимогам законодавства.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про відшкодування шкоди,-, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» витрати пов`язані з проведенням демонтажу тимчасової споруди в розмірі 11880 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» судовий збір в розмірі 3028 грн.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», адреса: м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 6, кв. 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя Мироненко Л.Д.