Справа № 358/2049/23 Провадження № 2-о/358/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебединець Г.С., при секретарі Ведмеденко І.В.,

за участю представника заявника - адвоката Шапошника Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Шапошник Євгеній Васильович, заінтересована особа Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Богуславського районного суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме: встановити факт постійного проживання в смт. Поліське, Поліського району, Київської області в період з 03.07.1987 р. по 28.02.1991 р. та встановити факт роботи вихователем в дитячому закладі «Дружба» смт. Поліське, Поліського району, Київської області за період з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р., посилаючись на те, що вона 03.07.1987 р. разом зі своєю родиною прибула на проживання до смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської області, де проживала без реєстрації, оскільки нею був втрачений паспорт.

27.10.1989 р. була зареєстрована в смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської обл., відповідно до адресного листка прибутті в п. 9 «Звідки прибув» зазначено «місцевий житель».

В період часу з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. ОСОБА_1 була працевлаштована вихователем в дитячому закладі «Дружба» Поліського Райвно, що знаходилось в смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської області.

01.03.1991 р. заявниця переїжджає до смт. Ставище, Білоцерківського району, Київської області.

Встановлення факту проживання в період часу з 03.07.1987 р. по 28.02.1991 р. в смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської обл. та роботи в вихователем в дитячому закладі «Дружба» смт. Поліське, Поліського району, Київської області за період з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. необхідне для надання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 11 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Ухвалою суду від 29.12.2023 було відкрито провадження по даній справі.

В судовому засідання представник заявника адвокат Шапошник Є.В. заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що відповідно до копії адресного листка прибуття від 27.10.1989 р. ОСОБА_1 була зареєстрована в по АДРЕСА_1 .

В п.9 адресного листка прибуття «Звідки прибув» зазначено «місцевий житель».

В п.11 адресного листка прибуття заначено місце роботи як «Вихователь д/с «Дружба».

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.03.1989 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Поліського району Іванівського районного управління юстиції Київської області у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син. (а.с. 17)

Згідно з копії трудової книжки ОСОБА_1 на підставі наказу №50 від 10.02.1988 р. прийнята на посаду вихователя в Д/у «Дружба». 01.02.1991 р. ОСОБА_1 була звільнена з посади вихователя в зв`язку з переселенням в іншу місцевість з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності з постановою Ради Міністрів УРСР № 333 від 30.12.1989 р. (а/с 21)

26.10.2023 р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності довічно, причиною якої стало захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1107460, а також експертним висновком №7010 від 20.09.2023 р. (а/с 8, 9)

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 з 03.07.1987 р. по 28.02.1991 р. проживала на території смт. Поліське, Поліського р-н, Київської області. Зазначили, що тривалий час вони є знайомими родини заявника, допомагали їй перевозити речі до смт.Поліське, де вона проживала та процювала вихователем у дитячому садку.

Сукупність письмових доказів та допитані в судовому засіданні свідки у своєму поєднанні підтверджується факт проживання ОСОБА_1 , в спірний період в смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської області та факт її роботи в спірний період у дитячому садку.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність документального підтвердження проживання заявника в смт. Поліське, Поліського району, Київської області в певний період, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживав в зазначеному населеному пункті в спірний період.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався заявник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту проживання підлягає задоволенню, оскільки породжує юридичні наслідки для заявника та надає право для оформлення передбачених законом пільг.

Щодо вимоги заявника про встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. працювала вихователем в дитячому закладі «Дружба» Поліського Райвно смт. Поліське, Поліського району Київської області суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так судом встановлено, що відповідно до копії адресного листка прибуття від 27.10.1989 р. ОСОБА_1 була зареєстрована в по

АДРЕСА_2 адресного листка прибуття заначено місце роботи як «Вихователь д/с «Дружба». (а/с 14)

Відповідно до копії довідки, виданої 06.11.2023 р. Богуславським гуманітарним фаховим коледжем ім. І.С. Нечуя-Левицького ОСОБА_5 з 1982 по 1986 роки навчалась на денній формі в Богуславському педагогічному коледжі. 05.07.1986 р. була відрахована з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання та була направлена на роботу в Поліський район на посаду вихователя. (а.с. 11)

Згідно з копії трудової книжки ОСОБА_1 на підставі наказу №50 від 10.02.1988 р. прийнята на посаду вихователя в Д/у «Дружба». 01.02.1991 р. ОСОБА_1 була звільнена з посади вихователя в зв`язку з переселенням в іншу місцевість з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності з постановою Ради Міністрів УРСР № 333 від 30.12.1989 р. (а/с 21)

У трудовій книжці ОСОБА_1 є нечитабельний відтиск печатки у вищезазначений період, тому остання звернулась до Київського окружного адміністративного суду.

Так, Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 р. № 320/13507/21 було підтверджено, що в період часу 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. ОСОБА_1 працювала в дитячому закладі «Дружба», який знаходився на території смт. Поліське, Поліського р-ну, Київської області.(а/с 23-27)

Судом встановлено, що записи про прийняття заявника на роботу вихователем в дитячому закладі «Дружба» Поліського Райвно містять відбитки печатки, однак такі відбитки, дійсно, є нечіткими.

Однак, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72366973) та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -88814807).

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72028704) зазначив, що в силу постанови Кабінету Міністрів №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

У постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72608654) Верховний Суд зауважив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. працювала вихователем в дитячому закладі «Дружба» Поліського Райвно смт. Поліське, Поліського району Київської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 200, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Шапошник Євгеній Васильович, заінтересована особа Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала в смт. Поліське, Поліського району, Київської області в період часу з 03.07.1987 р. по 28.02.1991 р.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 10.02.1988 р. по 01.02.1991 р. працювала вихователем в дитячому закладі «Дружба» Поліського Райвно смт. Поліське, Поліського району Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець