ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Суми

Справа №587/36/23

Номер провадження 22-ц/816/510/24

22-ц/816/438/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - АТ «Універсал Банк»

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Бикової Римми Юріївни

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 вересня 2023 року та на додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 листопада 2023 року, у складі судді Степаненка О.А., ухвалені в м. Суми,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Тетерю І.А., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 листопада 2022 року у мережі «Інтернет» він знайшов оголошення невідомої особи, що була підписана як ОСОБА_3 щодо доставки генераторів із-за кордону. Зателефонувавши на опублікований ним номер телефону, (а саме: НОМЕР_1 , який наразі вказаною особою заблоковано), він поспілкувався з цією особою щодо можливості доставки генератора КБ 10000 газ/бензин. Далі спілкування продовжилось у чаті застосунку «Vіbег». Періодично позивач спілкувався телефоном з вказаною невідомою особою для уточнення тих чи інших деталей.

Для доставки вказаного генератора невстановлена особа повідомила позивачу, що він має перерахувати 50% вартості генератора, що складало 22360 грн. Вказані кошти позивач перерахував 11 листопада 2022 року на картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий у «Таскомбанку», реквізити якого невстановлена особа написала у чаті застосунку «Vіbег». Перед оплатою позивач попросив надати скан-копії/фото паспорта невстановленої особи, які останньою було надіслано позивачу у чаті застосунку «Vіbег» у вигляді фотографії паспорта ОСОБА_4 . Пізніше позивач вирішив замовити ще один генератор КS 3100і 3.2 кВт меншої потужності та вартості. Кошти 12 листопада 2022 року позивачем таким самим чином було перераховано у розмірі 50% від вартості генератора, що складало 9600 грн, але на інший рахунок, який було повідомлено невстановленою особою. 17 листопада 2022 року невстановлена особа зателефонувала позивачу і повідомила, що має певні проблеми на митниці щодо розмитнення замовлених позивачем генераторів, оскільки відсутні докази повної їх оплати замовником. У зв`язку з цим вказана особа попросила позивача оплатити залишок вартості кожного з двох генераторів у розмірі 50 відсотків, що загалом за два генератори складало 31960 грн, однак не на вказані раніше рахунки, оскільки вони були начебто заблоковані з причин великої кількості транзакцій, а на картку його колеги, разом з яким вказана особа начебто везла генератори. Позивач попросив надати скан-копії/фото паспорта його колеги і йому було надіслано фото екрану телефону з зображеним на ньому електронним-паспортом ОСОБА_2 у застосунку «Дія».

У подальшому, 17 листопада 2022 року позивач перерахував на наданий йому рахунок НОМЕР_3 , вірогідно ОСОБА_2 , відкритий в Універсал Банку, 31960 грн, після чого невстановленою особою жодні генератори доставлені не були, натомість були видалені всі повідомлення зі спільного з позивачем чату застосунку «Vіbег», та заблоковано номер телефону, з якого велась переписка та спілкування і на зв`язок з ним з цього моменту вказана особа не виходила.

Позивач зазначив, що рахунок НОМЕР_3 , відкритий в Універсал Банку, вірогідно належить відповідачу, оскільки фото саме його паспорта було надіслано невстановленою особою позивачу як паспорт володільця рахунку. Крім того, у квитанції про оплату одержувачем перерахованих коштів зазначено « ОСОБА_5 ». Разом з тим, беззаперечні докази цього факту позивач не може надати суду, оскільки належність того чи іншого банківського рахунку віднесена законом до банківської таємниці, яка може бути розкрита, зокрема, на підставі судового рішення.

14 грудня 2022 року представником позивача було направлено відповідачу вимогу №22/12-04 про повернення безпідставно отриманих коштів не пізніше 27 грудня 2022 року, однак вказані кошти відповідачем не було повернуто. Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 31960 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31960 грн безпідставно отриманих коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн повернення судового збору.

Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 листопада 2023 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Бикова Р.Ю. посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводить, що між позивачем та відповідачем не існувало жодних цивільних відносин, які б стали підставою для зверненням з позовом у порядку ст. 1212 ЦК України, він не надавав ні позивачу, ні іншим особам номеру свого карткового рахунку для зарахування коштів у сумі 31960 грн, ними не розпоряджався. Після зарахування цієї суми на картковий рахунок 17 листопада 2022 року о 14:33:28, кошти протягом незначного проміжку часу, а саме о 14:41:04 та о 14:44:15 двома траншами в розмірі 25000 грн та 6990 грн були переведені на інші карткові рахунки, що свідчить про використання рахунку відповідача для транзиту коштів та подальшого виведення їх кінцевим отримувачем, не відповідачем.

Вказує, що переписка у мобільному месенджері Viber велася між позивачем та ОСОБА_6 , і відповідач не має до неї ніякого відношення. Саме за вказівками ОСОБА_7 позивач здійснив перерахунок коштів на вказані ним карткові рахунки. Надіслане позивачу фото екрану телефону із зображенням електронного паспорта у застосунку «Дія» його колеги - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , не має жодного відношення до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_5 . Персональна дані зазначених осіб не співпадають і, відповідно, відповідач не має жодного відношення до правовідносин купівлі-продажу генераторів, що мали місце між позивачем та ОСОБА_6 . Зазначає, що декілька років тому на ім`я відповідача був відкритий рахунок « monobank », однак протягом невизначеного часу він ним не користувався, не мав доступу до мобільного додатку «monobank» та контролював рух коштів, тому про відсутність доступу дізнався тільки після отримання досудової вимоги позивача. За повідомленням АТ «УніверсалБанк» з 04 листопада 2022 року номер телефону клієнта банку ОСОБА_2 було змінено на номер телефону позивача, а також, що станом на 20 лютого 2023 року запитуваний картковий рахунок більше не обслуговується в банку.

Заявляє, що мобільний телефон на який відбулися зміни - НОМЕР_6 , ніколи не належав та не належить відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і з часу зміни номеру телефону не мав доступу до застосунку «monobank»

Вважає, що відносно ОСОБА_2 вчинено кримінальне правопорушення у зв`язку з чим було ініційовано звернення до правоохоронних органів, зареєстровано кримінальне провадження № 0001329, в якому вказані позивачем правовідносини будуть предметом розслідування, і після встановлення обвинуваченого у кримінальному провадженні, позов міг бути пред`явлений до такої особи, а не до відповідача.

Доводить, що справа розглянута судом поверхнево, без встановлення дійсних обставин справи, а рішення ґрунтується на припущеннях.

Також вказує про допущені судом процесуальні порушення, наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, представником ОСОБА_2 - адвокатом Биковою Р.Ю., також подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з недотриманням критеріїв реальності, розумності, співмірності та необхідності здійснення цих витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Тетеря І.А., просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду - без змін. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2022 року у мережі «Інтернет» позивач знайшов оголошення невідомої особи, що була підписана як ОСОБА_3 , щодо доставки генераторів із-за кордону. Зателефонувавши на опублікований ним номер телефону, (а саме: НОМЕР_1 , який наразі вказаною особою заблоковано), позивач поспілкувався з цією особою щодо можливості доставки генератора КБ 10000 газ/бензин. Далі спілкування продовжилось у чаті застосунку «Vіbег». Періодично позивач спілкувався телефоном з вказаною невідомою особою для уточнення тих чи інших деталей.

Для доставки вказаного генератора невстановлена особа повідомила позивачу, що він має перерахувати 50% вартості генератора, що складало 22360 грн. Вказані кошти позивач перерахував 11 листопада 2022 року на картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий у «Таскомбанку», реквізити якого невстановлена особа написала у чаті застосунку «Vіbег». Перед оплатою позивач попросив надати скан-копії/фото паспорта невстановленої особи, які останньою було надіслано позивачу у чаті застосунку «Vіbег» у вигляді фотографії паспорта ОСОБА_4 . Пізніше позивач вирішив замовити ще один генератор КS 3100і 3.2 кВт меншої потужності та вартості. Кошти 12 листопада 2022 року позивачем таким самим чином було перераховано у розмірі 50% від вартості генератора, що складало 9600 грн, але на інший рахунок, який було повідомлено невстановленою особою.

17 листопада 2022 року невстановлена особа зателефонувала позивачу і повідомила, що має певні проблеми на митниці щодо розмитнення замовлених позивачем генераторів, оскільки відсутні докази повної їх оплати замовником. У зв`язку з цим вказана особа попросила позивача оплатити залишок вартості кожного з двох генераторів у розмірі 50 відсотків, що загалом за два генератори складало 31960 грн, однак не на вказані раніше рахунки, оскільки вони були начебто заблоковані з причин великої кількості транзакцій, а на картку його колеги, разом з яким вказана особа начебто везла генератори. Позивач попросив надати скан-копії/фото паспорта його колеги і йому було надіслано фото екрану телефону з зображеним на ньому електронним-паспортом ОСОБА_2 у застосунку «Дія».

Згідно з квитанцією № 0Т5Х-5ЕВ6-0ТРР-2К95 від 11 листопада 2022 року, ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий у «Таскомбанку», код банку: НОМЕР_7 кошти в сумі 22360 грн, що підтверджується (а.с.29), як передоплату за генератор КС 10000Е.газ/бензин, що підтверджується наданими позивачем скрін-шотами повідомлень з «Viber» (т. 1, а.с. 10-11, 85).

Згідно з квитанцією № 5Н2С-0ТРК-КЕМР-0КЕТ від 12 листопада 2022 року, ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_8 відкритий у «Таскомбанк», код банку 339500, кошти в сумі 9600 грн, (а.с.30), як предоплату за генератор KS3100i 3.2 кВт, що підтверджується наданими позивачем скрін-шотами повідомлень з «Viber» (т. 1, а.с. 16, 85).

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_2 , відкритий в «Універсал Банку», код банку 322001, одержувач ОСОБА_8 , кошти в сумі 31960,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 7Р29-А5С4-8СХ4-35КС від 17.11.2022 року (т. 1, а.с. 31), як залишок вартості за два генератора.

Після цього невстановленою особою ніякі генератори доставлені не були, натомість нею були видалені всі повідомлення зі спільного з позивачем чату застосунку «Viber» за заблоковано номер телефону, з якого велось листування та спілкування і на зв`язок з позивачем з цього моменту вказана особа не виходила.

Оскільки гроші на картковий рахунок ОСОБА_2 були перераховані і отримані відповідачем, 14.12.2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Тетерею І.А. було направлено на адресу ОСОБА_2 - відповідача по справі, вимогу №22/12-04 про повернення безпідставно отриманих ним коштів в сумі 31960 грн не пізніше 27.12.2022 року (т. 1, а.с. 23-24).

Згідно наданої на вимогу суду інформації АТ «Універсал Банк» (лист від 20.02.2023 року № БТ/944) запитуваний банківський рахунок НОМЕР_3 було відкрито на ім`я ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 ) та мобільний номер телефону НОМЕР_10 . Та обставина, що номер зазначеного телефону і номер банківської картки належить саме ОСОБА_2 , в судовому засіданні не оспорювалось сторонами по справі (т. 1, а.с. 91).

За інформацією АТ «Універсал Банк», номер телефону було змінено клієнтом ( ОСОБА_2 ) з НОМЕР_10 на НОМЕР_11 з 04.11.2022 року через мобільний застосунок «monobank», також Банком повідомлено, що станом на 20 лютого 2023 року запитуваний картковий рахунок НОМЕР_3 більше не обслуговується в Банку.

Із наданої АТ «Універсал Банк» інформації, а саме руху коштів по належному ОСОБА_2 картковому рахунку НОМЕР_3 вбачається, що 17 листопада 2022 року о 14:33:28 на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 було перераховано 31960 гривень (т. 1, а.с. 94), а в подальшому через незначний проміжок часу, а саме о 14:41:04 та 14:44:15 зазначена сума коштів двома траншами в розмірі відповідно 25000 грн та 6990 грн була переведена на інші карткові рахунки ( ар.с.93-94).

З інформації АТ «Універсал Банк» від 26.06.2023 №БТ/3876 вбачається, що ОСОБА_2 мав можливість використовувати картковий рахунок, на якій надійшли кошти ОСОБА_1 , до 11:56 год. 18.11.2022 року (т. 1, а.с. 184).

За зверненням ОСОБА_2 органами поліції проводилось перевірка і ознак правопорушення встановлено не було, про що його було повідомлено (т. 1, а.с. 107).

На підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 квітня 2023 року органами слідства було внесено відомості до ЄРДР щодо заяв ОСОБА_2 , зареєстрованих в Журналі ЄО за №1071 від 23.03.2023 року та №5220 від 25.12.2022 року (т. 1, а.с. 125, 126, 175).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що 17 листопада 2022 року о 14:33:28 на картковий рахунок відповідача надійшли кошти у сумі 31960 грн, якими ОСОБА_2 мав можливість користуватися і розпоряджатися до 11:56 год. 18 листопада 2022 року, що свідчить про збереження ним у себе коштів без достатньої правової підстави, тому права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання повернення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Отже, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, у тому числі у виді розірвання договору.

Права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Згідно зі ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Тобто, для застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для передачі заявлених до стягнення грошових коштів.

Виходячи з викладеного та положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, за наявності доказів безпідставного набуття відповідачем коштів позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Так, суд правильно вважав, що належним відповідачем по справі є саме ОСОБА_2 , на картковий рахунок якого позивач перерахував зазначену в позові суму і саме з нього на користь ОСОБА_1 слід стягнути перераховану суму коштів.

Зібраними у справі доказами, зокрема і інформацією АТ «Універсал Банк» від 26 червня 2023 року №БТ/3876 підтверджено, що ОСОБА_2 мав можливість використовувати картковий рахунок, на якій надійшли кошти ОСОБА_1 , до 11:56 год. 18.11.2022 року ( ар.с. 184).

Апеляційний суд погоджується, із наданням критичної оцінки доводам відповідача про вчинення щодо нього шахрайських дій, не отримання ним перерахованих позивачем коштів і відсутність можливості ними розпорядитися.

Суду не надано доказів на підтвердження доводів, що картковим рахунком відповідача не санкціоновано скористалась невстановлена особа, та що фінансовий номер телефону, який було прив`язано до рахунку № НОМЕР_3 , змінено без його відома.

За інформацією банку від 21 червня 2023 року № БТ/3730, будь-яка фінансова інформація, або будь-яка інша інформація, яка складає банківську таємницю, не може бути надана, якщо особа звертається за нею не з прив`язаного (фінансового) номеру телефону, меседжера або пошти. У листі банку від 20 лютого 2022 року № БТ/944 прямо зазначено, що фінансовий номер телефону було змінено через застосунок monobank (т. 1, а.с. 91).

Сам по собі факт звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявою та відкриття кримінального провадження без встановлення винної особи, не має правого значення для вирішення справи.

При цьому суд зазначив, що за встановлення вини іншої особи у шахрайських діях відносно відповідача, він може пред`явити цивільний позов до такої особи або у кримінальному провадження, або ж в порядку цивільного судочинства. При встановленні вини банку, який не вжив всіх належних заходів щодо запобіганню порушення прав відповідача, останній може звернутися до АТ «Універсал Банк» з відповідним позовом про захист порушених прав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції, відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 1212, ЦК України, дійшов правильного висновку про неправомірне збереження ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у сумі 31960 грн, перерахованих позивачем в рахунок оплати за придбання генератора.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, керуюсь ст.ст. 137, 141 ЦПК України, врахувавши сукупність обставин цієї конкретної справи, а саме: категорію справи, яка не представляє складності, ціну позову та значення справи для сторони, обсяги виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість додаткового рішення суду не заслуговують на увагу і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений судом до стягнення розмір витрат на правову допомогу адвоката позивача відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, тому є обґрунтованим.

Таким чином, посилання та доводи осіб, які подали апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційні скарги, поданому до Сумського апеляційного суду 14 лютого 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Тетеря І.А. заявляв клопотання про компенсацію позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15000 грн згідно з наданими доказами їх понесення.

Апеляційний суд вважає, що при залишенні апеляційних скарг без задоволення, в силу положень ч.ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, ст. 141 ЦПК України клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Тетері І.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт - підготовка відзиву на апеляційну скаргу, час, затрачений на надання таких послуг, розгляд справи судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження, колегія суддів вважає, що, понесені позивачем витрати на послуги адвоката підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Бикової Римми Юріївни залишити без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 вересня 2023 року та додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 листопада 2023 року - без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов