Справа № 131/589/23
Провадження № 2/131/278/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шелюховського М.В.,

за участю секретаря судового засідання Курман Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовною заявою у якій зазначила, що вона є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі двох земельних ділянок кадастровими номерами :01:000:0090 та :03:000:0162.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 уклала з відповідачем ПрАТ «Жорнище» договір оренди землі № 365 від 24.04.2013 року стосовно земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,1781 га., кадастровий номер :01:000:0090, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради), строком на 10 років. Додаткову угоду №1 від 14.04.2016 року про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 365 від 24.04.2013 року - внесені зміни щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та строку договору до 2026 року та договір оренди землі №366 від 24.04.2013 року стосовно земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8384 га., кадастровий номер :03:000:0162, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради), строком на 25 років із додатковою угодою №1 від 14.04.2016 року про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 366 від 24.04.2013 року - внесені зміни щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та строку договору до 2041 року.

Позивач вважає, що Відповідач, виплачуючи орендну плату згідно зазначених договорів не врахував та не провів нарахування орендної плати з урахуванням індексації нормативно грошової оцінки земельної ділянки та індексу інфляції, а тому систематично в період з 2014 по 2022 роки не сплачував орендну плату у розмірі визначеному договорами оренди, чим порушив їх умови, тому позивач просить розірвати вищевказані договори оренди земельних ділянок.

17 травня 2023 року ухвалою Іллінецького районного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15 червня 2023 року до суду від ПрАТ «Жорнище» надійшов відзив на позовну заяву у якому Відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 на його думку є необґрунтованими та безпідставними з огляду на відсутність правових підстав для розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.

18 липня 2023 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, зокрема щодо систематичності порушення Відповідачем договорів оренди у якій представник Позивача вказав, що систематичне порушення Відповідачем умов договорів оренди № 365 від 24.04.2013 року та № 366 від 24.04.2013 року полягає в тому, що Відповідач не провів індексацію орендної плати за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2021, 2022 роки, несвоєчасно виплатив орендну плату в 2015 році провівши розрахунок не до 15 грудня, а 25 грудня, у 2014 та 2015 роках виплата орендної плати здійснювалася виключно в натуральній формі без надання альтернативи отримання в грошовій формі. В 2016-2018 роках виплата орендної плати здійснювалася в натуральній формі, в той час, коли згідно змін в умовах Договорів вона мала виплачуватись в грошовій формі.

02 жовтня 2023 року представник Відповідача подав відзив на заяву про зміну підстав позову в якій зазначив, що вважає позовну заяву ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну підстав позову необґрунтованою та безпідставною. При цьому представник Відповідача зазначив, що орендну плату за договорами оренди Позивачеві в період з 2017 по 2022 роки виплачено з переплатою у 15136,66 грн. Щодо виплати орендної плати в натуральній формі представник відповідача зазначив, що орендодавець не заперечувала щодо такої форми орендної плати та приймала її. Щодо неможливості підтвердження оплати орендної плати за 2014-2015 роки представник відповідача послався на знищення Підприємством бухгалтерської документації через закінчення строків їх зберігання.

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд задовільнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ «Жорнище» Путілін Є.В. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Згідно частин 1 та 2 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 1 ст. 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України законодавець наголосив на тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, в тому числі в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 успадкувала майно у тому числі дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0090 та :03:000:0162, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 19.10.2022 року за реєстровим № 1112, (а.с.16) №1113 (а.с.18), Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2022 року (а.с.17,19).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 уклала з відповідачем ПрАТ «Жорнище» Договір оренди землі № 365 від 24.04.2013 року стосовно земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,1781 га, кадастровий номер :01:000:0090, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради), строком на 10 років (а.с.22-23) та додаткову угоду №1 від 14.04.2016 року про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 365 від 24.04.2013 року - внесені зміни щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та строку договору до 2026 року (а.с.24), а також договір оренди землі №366 від 24.04.2013 року стосовно земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8384 га, кадастровий номер :03:000:0162, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради), строком на 25 років (а.с.26-27) та додаткову угоду №1 від 14.04.2016 року про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 366 від 24.04.2013 року - внесені зміни щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та строку договору до 2041 року (а.с.28).

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», - право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців.

Відповідно до п. 5. договору оренди землі №365 від 24.04.2013 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 40243,71 грн.

Згідно п. 9. вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 1609,75 грн. на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.

Відповідно до п. 10. договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Згідно п. 11. орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Пунктом 13. передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до п. 5. договору оренди землі №366 від 24.04.2013 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 16094,40 грн.

Згідно п. 9. вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 643,77 грн. на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.

Відповідно до п. 10. договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Згідно п. 11. орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Пунктом 13. передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», однією із істотних умов договору про оренду землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 даного закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до постанови ВС від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідачем у ході розгляду справи надано до суду докази сплати орендної плати ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_3 ) за 2017-2022 роки (а.с.126 147) по двох договорах оренди землі: №365 від 24 квітня 2013 року, додаткова угода №1 від 14 квітня 2016 року (кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0090); №366 від 24 квітня 2013 року, додаткова угода №1 від 14 квітня 2016 року (кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0162).

Згідно ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі», розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Щодо обрахунку орендної плати за 2021 та 2022 роки, то позивач посилається на те, що відповідачем при визначенні розміру орендної плати була взята нормативна грошова оцінка інша ніж визначена у договорах оренди, що є порушенням договору.

Так, у п. 5 договору оренди землі № 365 зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 40243,71 грн, тоді як відповідачем для розрахунку було взято 33194,77 грн.

У п. 5 договору оренди землі № 366 зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 16094,40 грн, тоді як відповідачем для розрахунку було взято 26299,58 грн.

У свою чергу, відповідачем було надано до суду витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з датою формування 29 серпня 2023 року (а.с.148-149), згідно яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0162 (договір оренди №366) становить 26299,58 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0090 (договір оренди №365) становить 33194,77 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Статтями 1, 2 Закону України «Про індексацію доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - установлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання . Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними у гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Нормами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» установлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності із визначення розміру орендної плати, така оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, проводиться не рідше ніж один раз на п`ять-сім років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Відповідний висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 20 серпня 2013 року у справі № 3-21гс13, від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13, від 18 травня 2016 року у справі № 6-325цс16.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

З наявних у справі доказів не вбачається, що між сторонами були домовленості, щодо зміни орендної плати, зокрема, ніякі додаткові угоди до договорів оренди не укладалися, таким чином, відповідачем неправомірно в односторонньому порядку було взято для розрахунку змінену нормативну грошову оцінку земель, що погіршує становище орендодавця.

Відповідачем надано розрахунки нарахування та виплати орендної плати за користування земельним паєм ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_3 ) за 2017-2022 роки (а.с.53-58).

Так, згідно наданих розрахунків за 2017 рік за договорами оренди № 365 та 366 Відповідачем було нараховано орендну плату в сумі 3398,69 грн., з них за договором № 365 2427,77 грн. та за договором № 366 970,92 грн., коли з урахуванням індексації та індексу інфляції слід було оплатити за договором № 365 4598,88 грн. та за договором № 366 - 1839,18 грн.

Таким чином, недоплата у 2017 році становить 2817,77 грн., а в розрізі договорів, за договором оренди землі № 365 2171,11 грн. та за договором оренди землі № 366 868,26 грн.

У 2021 році за договорами оренди № 365 та 366 Відповідачем було нараховано орендну плату в сумі 3398,69 грн., з них за договором № 365 2427,77 грн. та за договором № 366 970,92 грн., коли з урахуванням індексації та індексу інфляції слід було оплатити за договором № 365 6071,37 грн. та за договором № 366 2428,04 грн.

Таким чином, недоплата у 2021 році становить 5826,73 грн., а в розрізі договорів, за договором оренди землі № 365 3643,60 грн. та за договором оренди землі № 366 1457,12 грн.

У 2022 році за договорами оренди № 365 та 366 Відповідачем було нараховано орендну плату в сумі 4078,43 грн., з них за договором № 365 2913,32 грн. та за договором № 366 1165,11 грн., коли з урахуванням індексації та індексу інфляції слід було оплатити за договором № 365 7686,35 грн. та за договором № 366 3073,89 грн.

Таким чином, недоплата у 2022 році становить 10760,24 грн., а в розрізі договорів, за договором оренди землі № 365 4773,03 грн. та за договором оренди землі № 366 1908,78 грн.

Отже, враховуючи викладене вище, позивачем доведено систематичне порушення відповідачем умов договорів оренди № 365 від 24.04.2013 року та № 366 від 24.04.2013 року, а саме те, що виплата орендної плати ОСОБА_1 ПрАТ «Жорнище» в 2017-2022 роках проведена не в повному розмірі з порушення вимог п. 9, п. 10 договору оренди № 365 від 24.04.2013 року земельної ділянки площею 2,1781 га., кадастровий номер :01:000:0090, та договору оренди землі № 366 від 24.04.2013 року земельної ділянки площею 0,8384 га., кадастровий номер :03:000:0162.

Беручи до уваги наведене вище в контексті наведених правових норм, суд вважає що вимоги позивача доведені повністю, при цьому вони в жодній мірі не спростовані належними та допустимими доказами відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельні ділянки з урахуванням підвищення цін та тарифів, а також, що невиконання такого обов`язку є порушенням істотних умов договору, які містять системний характер та тягне за собою припинення договору оренди землі. В зв`язку з цим, договори оренди землі № 365 та № 366, укладені між сторонами, слід розірвати.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 2147 грн. судового збору. Таким чином, на підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно договору №1/2022 про надання правової допомоги від 05 травня 2022 року, укладеного між адвокатом Якименком О.О. та Комар Т.П., адвокат приймає на себе доручення від клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу на умовах, визначених цим договором (а.с.185-186).

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість допомоги (гонорар) за цим договором становить двадцять тисяч гривень.

Згідно п. 2.4 договору, сплачується аванс в розмірі третини від суми, вказаної в . 2.1 договору (6600 грн). Решта суми (13400 грн) сплачується протягом десяти днів після проголошення судового рішення у справі про розірвання договорі оренди землі.

Відповідно до п. 2.3 договору, витрати пов`язані з виконанням даного доручення, зокрема, на збирання доказів, поїздка до суду (витрати на одну поїздку з м. Вінниці в Іллінецький районний суд становлять 600 грн) тощо, сплачуються окремо, відповідно до фактично понесених.

Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується квитанцією б/н від 05 травня 2022 року, згідно якої ОСОБА_1 було сплачено адвокату Якименко О.О. 6600 грн за договором про надання правової допомоги №1/2022 від 05 травня 2022 року (а.с.183), в межах якого адвокатом надавалася правова допомога клієнту.

Відповідно до довідки від 27 листопада 2023 року, наданої адвокатом Якименком О.О., останнім було надано ОСОБА_1 у справі №131/589/23 про розірвання договорів оренди землі наступну правову допомогу: збирання доказів, в тому числі заява про витребування доказів сплати орендної плати тощо 5 год.; підготовка та складання позовної заяви 20 год.; підготовка та складання заяви про зміну підстав позову 5 год.; підготовка та складання виступу у судових дебатах 8 год.; участь у судових засіданнях (згідно фактично затраченого часу) (а.с.184).

Так, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19, від 01.09.2021 року у справі №178/1522/18. Указана судова практика є незмінною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Верховного Суду від 04.05.2022 року у справі №588/1149/20).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема п. 2.1, п. 2.4. договору про надання правової допомоги №1/2022 від 05 травня 2022 року, укладеного між сторонами, винагорода адвоката (гонорар) за надання правової допомоги клієнту визначена у фіксованому розмірі і складає 20000 грн, з яких сплачується аванс в розмірі 6600 грн, решта суми 13400 грн, сплачується протягом десяти днів після проголошення судового рішення у справі.

Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої вирішено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №211/3113/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Також при визначенні розміру витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню суд бере до уваги заяву представника Відповідача від 19.12.2023 про зменшення судових витрат, в якій останній просить зменшити судові витрати ОСОБА_1 на правову допомогу до 5000,00 грн.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відшкодування понесених ОСОБА_1 адвокатських витрат у визначеній позивачем сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності та співмірності.

Зважаючи на складність справи, а саме: предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом у даній справі, суд вважає, що розмір правничої допомоги у розмірі 20000 грн. є завищеним.

Враховуючи встановлені обставини справи, з огляду на принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та достатнє стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн понесених ним та документально підтверджених витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 13,15,24 ЗУ «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст.ст. 611, 651, ЦК України, ст.ст. 137, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі задовільнити.

Розірвати Договір оренди землі №365 від 24.04.2013 року, укладений між ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ) та Приватним акціонерним товариством «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,1781 га, кадастровий номер :01:000:0090, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області.

Розірвати Договір оренди землі №366 від 24.04.2013, укладений між ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ) та Приватним акціонерним товариством «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8384 га, кадастровий номер :03:000:0162, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Жорнище» на користь ОСОБА_1 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Жорнище» на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн понесених витрат на правничу допомогу.

Копію цього рішення невідкладно надати сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складений 04 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 22554, с. Іваньки Вінницького району Вінницької області.

Представник позивача: адвокат Якименко Олексій Олексійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №185 від 19 грудня 2003 року, адреса: 21050, вул. Театральна, 51, м. Вінниця.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Жорнище», , адреса: 22721, с. Жорнище Вінницького району Вінницької області, вул. Бойка, 17.

Представник відповідача: адвокат Путілін Євген Вікторович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №513 від 16 жовтня 2006 року, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: