Провадження № 2-с/229/26/2024
УХВАЛА

іменем України

19 березня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Шевченко Л. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06.03.2024 року,

У С Т А Н О В И В:

15.03.2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06.03.2024 року, в обґрунтування якої вказує, що 06 березня 2024 року Дружківським міським судом Донецької області було видано судовий наказ № 229/1302/24 за заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг. Згідно судового наказу № 229/1302/24 від 06 березня 2024 року було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року в розмірі 5340 (п?ять тисяч триста сорок) грн 42 коп, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 855 (вісімсот п?ятдесят п?ять) грн 51 коп за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року, інфляційні збитки в розмірі 415 (чотириста п?ятнадцять) грн 58 коп, 3% річних в сумі 112 (сто дванадцять) грн 84 коп за період з 01.02.2021 року по 24.02.2022 року, а також судовий збір в розмірі 242 грн 24 коп. Копію судового наказу Дружківського міського суду Донецької області 06 березня 2024 року по справі № 229/1302/24, а також додані до нього документи заявниця отримала 07 березня 2024 року, через канцелярію Дружківського міського суду. З даним судовим наказом не згодна, просить його скасувати, з наступних підстав. Відповідно до роз?яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ВССУ) своїм листом від 03.05.2012 року № 6-27/0/9-12, та постанові пленуму ВССУ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якою роз?яснено питання застосування розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Відповідно до пункту 13 Постанови, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово- комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг. Згідно з пунктом 9 Постанови відсутність документів, що підтверджують наявність суб?єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб?єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право. Відповідного договору про надання послуг Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа», із заявницею не укладало, а отже не надавало такий договір і до суду. Таким чином, зловживаючи правом на подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» не надало до суду договір з споживачем про надання йому комунальних послуг та не надало документи, які підтверджують фактичне надання підприємством та отримання споживачем цих послуг. Для розгляду такого питання Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» повинно подати цивільний позов і спір розглядається в позовному порядку. Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, стягувач просив суд, стягнути заборгованість за теплову енергію за період з 01 01.02.2021 року по 30.11.2023 року в розмірі 5340 (п?ять тисяч триста сорок) грн 42 коп, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 855 (вісімсот п?ятдесят п?ять) грн 51 коп за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року, інфляційні збитки в розмірі 415 (чотириста п?ятнадцять) грн 58 коп, 3% річних в сумі 112 (сто дванадцять) грн 84 коп за період з 01.02.2021 року по 24.02.2022 року. При цьому, заяву про видачу судового наказу, стягувачем подано 19 лютого 2024 року. Натомість, станом на час звернення стягувача до суду, заявниця не мала перед стягувачем заборгованості, оскільки 05 січня 2024 року, нею було сплачено Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» 6945,00грн, що підтверджується квитанцією № . Отже, стягувачем заявлено вимогу про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію, безпідставно, оскільки станом на час звернення стягувача до суду у заявниці була взагалі відсутня будь-яка заборгованість за послуги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Оскільки заявниця не погоджується з розміром заборгованості, яка зазначена в судовому наказі, оскільки заборгованість взагалі відсутня, існує спір про право, що є умовою для скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06 березня 2024 року. Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Нормами Розділу ІІ («Наказне провадження») ЦПК України, не врегульовано питання щодо розподілу судового збору при розгляді заяви про скасування судового наказу. Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Заявниця вказує, що оскільки нею за подання заяви про скасування судового наказу сплачено судовий збір у розмірі 151,40 грн, враховуючи наявні підстави для скасування судового наказу, суму сплаченого судового збору необхідно стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь заявниці, застосувавши при цьому до спірних відносин вимоги ст. 141 ЦПК України, яка регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), та врахувавши одну із основних засад цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Оскільки вона отримала судовий наказ № 229/1302/24 від 06 березня 2024 року, 07 березня 2024 року, строк для подання заяви про скасування судового наказу, визначений ст. 170 ЦПК України, заявницею не порушено.

Суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 06 березня 2024 року Дружківським міським судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер не відомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», (розрахунковий рахунок Банк ПАТ «Банк «Український Капітал» НОМЕР_1 , МФО 320371, номер рахунку НОМЕР_2 , отримувач ОКП «Донецьктеплокомуненерго») заборгованість за теплову енергію за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року в розмірі 5340 (п`ять тисяч триста сорок) грн 42 коп, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 51 коп за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року, інфляційні збитки в розмірі 415 (чотириста п`ятнадцять) грн 58 коп, 3% річних в сумі 112 (сто дванадцять) грн 84 коп за період з 01.02.2021 року по 24.02.2022 року, а також судовий збір в розмірі 242 грн 24 коп (арк. с. 38 т. 1).

За формою і змістом заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, строк її подання дотримано (копію судового наказу боржником отримано), підстави повернення заяви відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає пред`явлену заяву обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню в частині скасування судового наказу, оскільки спірний наказ видано без урахування всіх обставин, що мають значення для розгляду справи, між сторонами існує спір про право і такі вимоги можуть бути розглянуті виключно у позовному провадженні.

Вимоги заявниці про стягнення на її користь судового збору в розмірі 151,40 грн, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06.03.2024 року задоволенню на підлягають з огляду на наступне.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Положення ст. 164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Крім того норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Суд зазначає, що в разі скасування судового наказу, стягувач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника відповідних витрат, а тому при скасуванні судового наказу розподіл судових витрат не здійснюється.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що клопотання про стягнення судових витрат з ОКП "Донецьктеплоенерго" є необгрунтованим. Чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 258-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06.03.2024 року задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ № 229/1302/24 від 06 березня 2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року в розмірі 5340 (п`ять тисяч триста сорок) грн 42 коп, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 51 коп за період з 01.02.2021 року по 30.11.2023 року, інфляційні збитки в розмірі 415 (чотириста п`ятнадцять) грн 58 коп, 3% річних в сумі 112 (сто дванадцять) грн 84 коп за період з 01.02.2021 року по 24.02.2022 року, а також судовий збір в розмірі 242 грн 24 коп.

Заяву про стягнення з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 151,40 грн, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу № 229/1302/24 від 06 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Роз`яснити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго», що воно має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко