КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/146/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Поліщука Романа Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Порт» про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,-
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому просив витребувати з чужого незаконного володіння відповідача на його користь машино-місця (гаражі) № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року заяву адвоката Поліщука Р.М. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без задоволення.
Не погодившись із заочним рішенням адвокат Неведомський В.О. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Подано апеляційну скаргу й на ухвалу адвокатом Поліщукм Р.М. в інтересах ОСОБА_1 .
21 грудня 2023 року через засоби поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду адвокатом Поліщуком Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу на загальну суму 65 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях від 18 грудня 2023 року позивач робив заяву про те, що протягом п`яти днів з дня ухвалення Київським апеляційним судом постанови за наслідками перегляду в апеляційному порядку заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , позивачем будуть надані докази понесення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката Поліщука Р.М.
Зазначає, що такі докази у встановлені законом строки і порядок позивач додає до заяви, а саме:додаток та акт до договору про надання правової допомоги на загальну суму 65 000 грн та докази часткового виконання позивачем взятих на себе зобов`язань перед адвокатом Поліщуком Р.М. на загальну суму 50 000 грн.
Представник ТОВ «Інтер Порт» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належно, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглядати заяву без його участі.
Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 , який просив заяву про ухвалення додаткове рішення задовольнити, адвоката Неведомського В.О. в інтересах ОСОБА_2 , який просив відмовити в задоволенні заяви, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача було подало до Київського апеляційного суду 21 грудня 2023 року, водночас, такі вимоги були заявлені представником позивача ще у відзиві від 24 жовтня 2023 року, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.
Як убачається з матеріалів справи представником позивача на підтвердження своїх вимог надано:
- копію договору про надання правової допомоги № 171/1 від 20/12/0220 (86-87 т.1)
- додаток № 3 «Гонорар. Умови та порядок розрахунків» до договору про надання правової допомоги № 171/1 від 20/12/0220 (а.с. 201 т. 2);
- акт виконаних послуг (надання послуг) № 3 до договору про надання правової допомоги № 171/1 від 20/12/0220 (а.с. 202 т.2);
- платіжна інструкція від 20.12.2023 на суму 50 000 грн (а.с. 203 т.2);
- докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу (а.с. 205 т.2).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (в редакції Закону 2004 року) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зі справи убачається, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу на заочне рішення просив про стягнення 50 000 грн подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення вказав, що у процесі розгляду справи в суді поніс витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 65 000 грн.
Вказана суму відповідно до додатку № 3 та акту виконаних робіт № 3 складається з 40 000 грн - написання, підготовка та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - 15 годин та 25 000 грн за написання, підготовку та подання письмових пояснень - 10 годин.
Водночас, з урахуванням обставин справи та долучених до справи доказів, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав до стягнення в повному розмірі з відповідача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції з урахуванням її часткового задоволення.
При цьому зі справи убачається, що справа за своєю природою не є складною, а відзив та пояснення не мають значного об`єму матеріалів на який адвокатом могло б бути витрачено 25 годин загального часу.
Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи зазначене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача користь позивача 10 000 грн за надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
В решті заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката Поліщука Романа Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 березня 2024 року.
Суддя-доповідач:
Судді: