КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4727/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Цирулевського Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі у складі судді Гаврилової О.В.,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерство освіти і науки України Директорат фахової передвищої, вищої освіти, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме документу про освіту,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме документу про освіту, у якій просила встановити факт належності диплома серії НОМЕР_1 , виданого 30 квітня 1084 року Ясинуватським будівельним технікумом транспортного будівництва, реєстраційний номер № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Заява обґрунтована тим, що в дипломі, при його видачі було допущено описку в зазначенні прізвища та по-батькові заявника українською мовою, а саме замість вірного « ОСОБА_1 » здійснено запис « ОСОБА_2 ». Наразі Ясинуватський будівельний технікум транспортного будівництва знаходиться на тимчасово окупованій території. Метою встановлення даного факту в заяві зазначено намір звернутися за оформленням пенсії.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Цирулевський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 , просить винести постанову, якою оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної оцінки тому факту, що навчальний заклад, яким видавався диплом, а саме - Ясинуватський будівельний технікум транспортного будівництва знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області України, тому отримати будь-які додаткові довідки, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 видавався диплом серії НОМЕР_1 від 30 квітня 1984 року, за реєстраційним номером №8870 не має можливості.

Зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки тому факту, що перед зверненням до суду із відповідною заявою, заявник також намагалася в позасудовому порядку отримати підтвердження належності останній документу про освіту та звернулась до Міністерства освіти і науки України з відповідним запитом щодо підтвердження дійсності диплома про освіту, здобуту в 1984 році в Ясинуватському будівельному технікумі транспортного будівництва. Згідно листа Директорату фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України вих. №3/5883-23 від 17 жовтня 2023 року, останній зазначив, що інформація про видані закладами освіти дипломи вносяться до Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти з 2000 року.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків про наявність спору про право, а саме що виник спір, щодо призначення пенсії та, що справа має розглядатися в адміністративному порядку, у зв`язку з чим 14 листопада 2023 року виніс ухвалу, яка суперечить вимогам цивільного законодавства.

Посилається на те, що фактично Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві роз`яснило, що заявнику, у зв`язку з допущеними описками, потрібно встановити належність їй документу про освіту, а способом такого встановлення є відповідне звернення до суду та отримання відповідного рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належно, від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без участі скаржника, у зв`язку з цим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляду справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником заявниці підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що встановити факт, що підтверджує наявність трудового стажу (до якого входить час навчання) можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

У пункті 12 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо.

Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Установлено, що у дипломі серії НОМЕР_1 від 30.04.1984, виданому Ясинуватським будівельним технікумом транспортного будівництва прізвище та по-батькові заявниці українською мовою зазначено « ОСОБА_2 », тоді як в паспорті вказано « ОСОБА_1 ».

Заявниця вказує, що Ясинуватський будівельний технікум транспортного будівництва знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області і метою встановлення даного факту є намір звернутися за оформленням пенсії.

При цьому скаржниця посилається на відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.10.2023 убачається, що для зарахування періоду навчання до страхового стажу, даний період потребує уточнення шляхом надання додаткових документів, які підтверджують період навчання особи, прізвище, ім`я та по-батькові мають бути ідентичними з паспортними даними.

Згідно листа Директорату фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України вих. №3/5883-23 від 17 жовтня 2023 року інформація про видані закладами освіти дипломи вносяться до Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти з 2000 року.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Як уже було встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовувала свої вимоги тим, що у дипломі про навчання містяться помилки в написанні її прізвища та по-батькові. Вказані помилки була виявлені при зверненні заявниці до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії у зв`язку з оформленням пенсії.

Тобто, заявниця фактично просила встановити факт належності їй диплому про навчання для підтвердження трудового стажу.

3 урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності її диплому про навчання загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Судом також встановлено, що заявниця іншої можливості встановити факт належності їй диплому як правовстановлюючого документу немає, а підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності, певній особі здійснюється саме в рамках окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене із порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Цирулевського Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: