Справа № 309/8/24
Провадження № 2/309/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що позивач є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії НКРЕКП від 14.03.2018 №429 проводить господарську діяльність з постачання електричної енергії. Відповідач ОСОБА_1 якому здійснюється постачання електроенергії за адресою АДРЕСА_1 , приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії, шляхом фактичного споживання електричної енергії та оплати рахунків. Однак внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період з жовтня 2019 по 25.12.2023 у розмірі 31 089,16 грн.

Посилаючись на викладене просить стягнути з відповідача 31 089,16 грн. заборгованості за спожиту електроенергію та судові витрати.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 не подавав, якихось клопотань не заявляв.

В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, поштова кореспонденція направлялася судом за адресою реєстрації його місця проживання, яка однак повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128 та п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України свідчить про вручення йому відповідної кореспонденції.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон), Правилами роздрібного ринку електричної енергії , затверджених Постановою НКРЕ України від 14.03.2018 року №312 (далі ПРРЕЕ) та іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.6 Постанови КМУ від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Відповідно до п.13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про ринок електричної енергії» та п.7 ПРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії

Згідно з п.1.1.2. ПРРЕЕ споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

А згідно п.42 ПКЕЕН побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Аналогічна за змістом норма передбачена п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Встановлено, що за ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 як споживача електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , такий здійснював споживання електричної енергії за вказаною адресою та періодично частково погашав заборгованість (а.с.26).

А отже в силу приписів ст. 526, 714 ЦК України, між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_1 існують договірні відносини передбачені Законом та ПРРЕЕ, на підставі умов публічного договору про постачання електричної енергії, шляхом фактичного споживання електричної енергії та оплати рахунків, у відповідності до п.13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про ринок електричної енергії» та п.7 ПРЕЕ.

Як вбачається із Абонентської книжки особового рахунку ОСОБА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 25.12.2023 року рахується заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 31 089,16 грн (а.с.26).

З урахуванням наведеного позивач вправі ставити питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 такої заборгованості.

При цьому відповідачем не надано відзиву на позову, та жодним чином не заперечуються обставини та розмір заборгованості за спожиту електроенергію, а тому суд бере до уваги надані позивачем докази, які підтверджують розмір заборгованості відповідача.

Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Також витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17,№ 329/766/18, № 178/1522/18.

Вбачається, що 25.04.2019 року між позивачем та «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання здійснює представництво інтересів клієнта під час розгляду цивільної справи за позовом позивача зокрема до ОСОБА_3 (а.с.21, 22), а 25.12.2023 між позивачем та «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» укладено додаток №29 до договору про надання правової допомоги, яким визначено конкретні повноваження представника (а.с.18, 19). Відповідно до акту №152/23 про надання правової допомоги від 28.12.2023 підписаного ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» підтверджено конкретний обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг і виконаних робіт за договором про надання правової допомоги у даній цивільній справі, а також їх вартість у сумі 10 000 грн. (а.с.23). При цьому адвокатом Чекан В.В., який є старшим партнером «Професійного адвокатського об`єднання «Правовий альянс», надавалася відповідна правова допомога. Натомість відповідачем не подано жодних заперечень з цього приводу, зокрема щодо розміру таких витрат, як і не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Таким чином оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання правової допомоги позивачу, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, у зв`язку з чим такі витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81, 141, 263,265,354 ЦПК України, ст.ст.526, 714 ЦК України п.6 Постанови КМУ від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (88000, м.Ужгород, вул. Жупанатська, 18, Закарпатської області, ) заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 31 089 (тридцять одна тисяча вісімдесят дев`ять) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (88000, м.Ужгород, вул. Жупанатська, 18, Закарпатської області, ) судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. та 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.