Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.03.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді - Єгорової Н.І.,

при секретареві - Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об"єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до об"єднапної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що у 1978 р., після укладення шлюбу з ОСОБА_2 , вона вселилася у житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , де проживала з чоловіком в будинку його батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після смерті батьків чоловіка, подружжя продовжили проживати в даному будинку. У 1995році ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а позивачка прийняла після його смерті спадщину. При оформлені спадкових прав, їй стало відомо, що будь-яких документів на житловий будинок не виготовлялося..

Оформити право власності на вказаний житловий будинок позивачка не має можливості ,так як правовстановлюючих документів на житловий будинок не виготовлялося та не реєструвалося.

Враховуючи , що іншим способом оформити право власності на житловий будинок вона не має можливостя, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, від її представника-адвоката Вовчанської Г.С. надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача - Доманівська селищна рада Миколаївської області у судове засідання надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуть проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з записами в погосподарській книзі 1977-1979рр.,обліковий запис №27, проживає в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , з 1978року , користується та утримує даний будинок і здійснює догляд за ним.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження

об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна,- відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 ,- відсутні.

Згідно довідки КП "Доманівське РБТІ" - реєстрація права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 р. не проводилася.

Відповідно до довідки №04/8 від 03.01.2024року Доманівської селищної ради встановлено,що спірний житловий будинок не перебуває в комунальній власності Доманівської селищної ради.

З копії технічного паспорту , виготовленого 31.07.2023 р., вбачається,що замовником технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, №1231 від 28.09.2023року, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкувала земельну дялнку площею 0.2500га , в АДРЕСА_1 .

Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном, а саме- житловим будинком, розташованим АДРЕСА_1 , починаючи з 1978року , тобто більше 15 років.

Право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 взагалі за будь-якою особою не реєструвалося..

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред"явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п"ятнадцять років з часу спливу позовної давності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування

такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у 1978р. вселилася у спірний житловий будинок з дозволу володільців - батьків її чоловіка. Після смерті батьків, а також чоловіка, вона залишилася проживати у житловому будинку, відкрито, безперервно та добросовістно ним володіти.. У зв"язку з відсутністю інформації в державних органах про реєстрацію права власності на даний житловий будинок, власник нерухомого майна невідомий.

Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості та безперервності володіння позивачем протягом 15 років нерухомим майном, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на це майно за набувальною давністю .

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264,265 , 295-300 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова