Справа № 490/4005/22
Провадження № 2/487/219/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріШульга В.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в:

До суду з вказаним позовом звернувся позивач, з посиланням на те, що 17.11.2017 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з громадянином Азербайджанської Республіки - ОСОБА_3 у Заводському районному у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (актовий запис № 781). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2021 року у справі № 490/4419/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , шлюб визнано недійсним відповідно до ст. 40 СК України від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України), тобто з 17.11.2017 року, в зв`язку з його фіктивністю. Рішення набрало законної сили 16.08.2021 року. В рішенні зазначено, що у судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, сторони фактично не мали наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя. З моменту реєстрації шлюбу сторони не проживали разом, спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє, спільних дітей немає. Крім того, у 2019 поні ОСОБА_2 фактично створено нову сім`ю з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачка народила дитину - ОСОБА_6 , про що 15.09.2021 року при реєстрації народження дитини у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 612 народження серії НОМЕР_1 ).

В рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2021 року у справі № 490/4419/21 зазначено, що ОСОБА_2 народила дитину, батьківство щодо якої ОСОБА_3 заперечує.

При реєстрації народження дитини, в зв`язку з тим, що на той момент позивач з Відповідачкою не перебували у шлюбі, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері - ОСОБА_2 , а ім`я та по батькові батька дитини записали за вказівкою матері - ОСОБА_1 , на підставі ст. 135 СК України.

12 квітня 2022 року я зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 112 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 ). Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_2 .

Після реєстрації шлюбу виникло питання про визнання батьківства відносно малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кровну спорідненість з яким можливо встановити лише шляхом проведення судово-генетичної експертизи, тобто на підставі висновку експерта.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують.

В судове засідання відповідач не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи за її відсутності.

Третя особа: в судове засідання не прибула, про час. дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.11.2017 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з громадянином Азербайджанської Республіки - ОСОБА_3 у Заводському районному у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (актовий запис № 781).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2021 року у справі № 490/4419/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , шлюб визнано недійсним відповідно до ст. 40 СК України від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України), тобто з 17.11.2017 року, в зв`язку з його фіктивністю. Рішення набрало законної сили 16.08.2021 року

В рішенні зазначено, що у судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, сторони фактично не мали наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя. З моменту реєстрації шлюбу сторони не проживали разом, спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє, спільних дітей немає. Крім того, у 2019 поні ОСОБА_2 фактично створено нову сім`ю з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачка народила дитину - ОСОБА_6 , про що 15.09.2021 року при реєстрації народження дитини у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 612 народження серії НОМЕР_1 ).

В рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2021 року у справі № 490/4419/21 зазначено, що ОСОБА_2 народила дитину, батьківство щодо якої ОСОБА_3 заперечує.

При реєстрації народження дитини, в зв`язку з тим, що на той момент позивач з Відповідачкою не перебували у шлюбі, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері - ОСОБА_2 , а ім`я та по батькові батька дитини записали за вказівкою матері - ОСОБА_1 , на підставі ст. 135 СК України.

12 квітня 2022 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 112 (свідоцтво про ишоб серія НОМЕР_2 ). Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_2 .

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, №СЕ-19/115-23/6461-БД від 22 червня 2023 року, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , може бутия біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , з ймовірністю 99,999999%.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та вказаного висновку експертизи відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_6 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 125, 128, 134 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оспорювання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести відомості до актового запису № 612 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін