ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що під час роботи в небезпечних тяжких шкідливих умовах у вугільній промисловості у ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з ним стався страховий випадок відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ він захворів на професійні захворювання. Стаж роботи позивача у шкідливих умовах праці становить 25 років 9 міс. 11 дн. Позивач ОСОБА_1 захворів на професійне захворювання внаслідок тривалої роботи в ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля в умовах впливу шкідливих небезпечних виробничих факторів на його організм. З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 вбачається: пункт 13. Висновок про наявність шкідливих умов праці: пил, шум. Пункт 14. Діагноз: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. (j44,j43.8).2. Нейросенсорна приглуховатість першого ст. (з легким зниженням слуху) (Н903);

Пункт 15. На момент розслідування хворий ОСОБА_1 не працює з 01 серпня 2014 року. Пункт 16: Професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Пункт 17. Причина виникнення професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони, шум. Після встановлення професійного захворювання висновком МСЕК від 23 квітня 2015 року позивачу первинно встановлено сукупно 30% втрати професійної працездатності, з яких 25% ХОЗЛ, 5% туговухість, рекомендовано медикаментозне лікування.

Висновком МСЕК від 07 квітня 2017 року позивачу повторно встановлено сукупно 30% втрати професійної працездатності, з яких 25% ХОЗЛ, 5% туговухість, рекомендовано медикаментозне лікування. Висновком МСЕК від 29 травня 2020 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та повторно безстроково встановлено 55 % втрати професійної працездатності, з яких 40% ХОЗЛ, 15% туговухість, встановлено обмеження у праці та потреба в нагляді та лікуванні у невролога, травматолога, пульманолога, ЛОР та стаціонарне лікування. У зв`язку з встановленням групи інвалідності та втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання стан здоров`я позивача продовжує погіршуватися, оскільки роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював позивач, що в свою чергу стало причиною отримання професійних захворювань. Внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а саме виявлення професійних захворювань і встановлення вищезазначеного діагнозу по ним, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному: позивач втратив професійну працездатність; зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був звільнений з займаної посади за станом здоров`я; не може продовжувати працювати за своєю професією; не може виконувати важку працю і це протипоказано; змушений переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання; позбавлений нормальних життєвих зв`язків, так як наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують життєву активність і вимагають додаткових зусиль для організації життя; змушений постійно проходити курси лікування, змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані; не може виконувати елементарну роботу по дому; внаслідок захворювання легенів виникає задишка; внаслідок цього позивач став дуже дратівливим, завжди депресивний стан, не відчуває себе повноцінною людиною, втратив впевненість у майбутньому, втратив нормальні життєві зв`язки, вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, це завдає моральні страждання. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів у розмірі 140 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 110 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля судовий збір на користь держави в сумі 1100 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В задоволенні клопотання ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про розстрочку виконання судового рішення, на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 11 грудня 2023 року змінити, зменшив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 55 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, та відповідно судового збору на користь держави до 1073 грн.60 коп., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення, рішення суду від 11 грудня 2023 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 має стаж роботи у шкідливих умовах праці у відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, який становить 25 років 09 міс. 11 дн. (а.с.7-10).

01 серпня 2014 року позивача ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я.

30 березня 2015 року начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, головний державний санітарний лікар м.Павлограда, Павлоградського та Юр`ївського районів затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 (а.с.11).

Відповідно до п. 13 акту форми П-4 від 30 березня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання висновок про наявність шкідливих умов праці: пил, шум.

Згідно з п. 14 форми П-4 від 30 березня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивачу ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. (j44,j43.8).2. Нейросенсорна приглуховатість першого ст. (з легким зниженням слуху) (Н903).

Відповідно до п. 15 акту форми П-4 від 30 березня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання на момент розслідування хворий ОСОБА_1 не працює з 01 серпня 2014 року.

Згідно з п. 16 форми П-4 від 30 березня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.

Відповідно до п. 17 акту форми П-4 від 30 березня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причина виникнення професійного захворювання запиленість повітря робочої зони в концентрації 84,62 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, діяв впродовж 80% змінного часу, еквівалентний рівень шуму 83 дБ при ГДР 80 дБ.

З довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА від 23 квітня 2015 року вбачається, позивачу ОСОБА_1 встановлено первинно 30% втрати професійної працездатності сукупно: 25% ХОЗЛ, 5% туговухість, дата перегляду 15 квітня 2017 року. Потреба у медичній та соціальній допомозі - медикаментозне лікування (а.с.12).

З довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА від 07 квітня 2017 року вбачається, позивачу ОСОБА_1 встановлено повторно 30% втрати професійної працездатності сукупно: 25% ХОЗЛ, 5% туговухість, дата перегляду 15 квітня 2020 року. Потреба у медичній та соціальній допомозі - медикаментозне лікування (а.с.13).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №604922 від 29 травня 2020 року позивачу ОСОБА_1 встановлено первинно третю групу інвалідності з 13 квітня 2020 року безстроково. Причина інвалідності професійне захворювання. Притипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.14).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12АА №058377 від 29 травня 2020 року позивачу ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та повторно 55 % втрати професійної працездатності, з яких 40% ХОЗЛ, 15% туговухість. Рекомендовано медикаментозне та санітарно-курортне лікування (а.с.14).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 55% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило його звичайний спосіб життя. Через професійне захворювання позивач втратив професійну працездатність; зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був звільнений з займаної посади за станом здоров`я; не може продовжувати працювати за своєю професією; не може виконувати важку працю і це протипоказано; змушений переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання; позбавлений нормальних життєвих зв`язків, так як наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують життєву активність і вимагають додаткових зусиль для організації життя; змушений постійно проходити курси лікування, змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані; не може виконувати елементарну роботу по дому; внаслідок захворювання легенів виникає задишка; внаслідок цього позивач став дуже дратівливим, завжди депресивний стан, втратив впевненість у майбутньому, втратив нормальні життєві зв`язки, вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 110000 грн.

Однак, вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо її стягнення з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Слід зазначити, ОСОБА_1 , на час перебування з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у трудових відносинах первинно встановлено 23 квітня 2015 року 30% втрати професійної працездатності сукупно: 25% ХОЗЛ, 5% туговухість,

Таким чином, ОСОБА_1 , спричинено моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, з 23 квітня 2015 року дата встановлення непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України, а тому вказані зміни не поширюються на оподаткування сум (моральна шкода), що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди позивачеві у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року змінити, зазначивши, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 110 000 грн. - без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін, оскільки рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 55 000 грн. є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, - змінити, зазначивши, стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 110 000 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова