Справа № 344/7819/21
Провадження № 2/344/926/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Ласки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року позивач Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача 1 ОСОБА_1 , відповідача 2 ОСОБА_3 , відповідача 3 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 74450,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що надає послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 , в якій проживають відповідачі. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26 січня 2010 року. В силу дії пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Боржники свої зобов`язання як споживачі виконували неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2021 року мають заборгованість у розмірі 74450,58 грн. Непроживання відповідачів у квартирі, яка належить їм на праві власності, та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги теплопостачання станом на 01 квітня 2021 року в сумі 74 450, 58 грн, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2021 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 20-21).

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року ухвалено про проведення заочного розгляду даної справи (а.с. 68).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволені у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання станом на 01 квітня 2021 року в сумі 74 450,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 756,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 756,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 756,67 грн (а.с. 67, 69-73).

12 жовтня 2023 року представник відповідача 3 ОСОБА_2 адвокат Головатюк Іван Миколайович подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 07 грудня 2021 року, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 07 грудня 2021 року, скасувати заочне рішення суду від 07 грудня 2021 року та відмовити у задоволенні позову Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с. 83-89).

Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с. 94).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року поновлено ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року в цивільній справі № 344/7819/21 за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 99-103).

02 листопада 2023 року представник відповідача 3 ОСОБА_2 - адвокат Головатюк І.М. подав до суду відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача вказує, що у позові позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 74 450,58 грн, що існує у відповідачів станом на 01 квітня 2021 року. З розрахунку боргу за теплоенергію з 01 квітня 2018 року по 01 квітня 2021 року вбачається, що існує розрахунок заборгованості за 2018, 2019, 2020 та 2021 роки, де можна побачити нарахування за окремий місяць поточного року. Також у даному розрахунку зазначено, що станом на 01 квітня 2018 року вже існував борг у сумі 57701,08 грн, однак жодних розрахунків нарахування такого боргу до позовної заяви не додано та і в самій позовній заяві не зазначено, за який період, яким способом такий борг був нарахований. Сума боргу 57701,08 грн нічим не підтверджується та не доводиться у даному позові. Позивач не надає жодних достатніх та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення боргу з відповідачів у сумі 57701,08 грн, який нібито вже існував станом на 01 квітня 2018 року. Також вказує, що відповідач по справі ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 травня 2007 року. За таких обставин просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 у зв`язку із його смертю та відмовити у задоволенні позову Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с.105-108).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 листопада 2023 року дану справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В.

08 листопада 2023 року представник Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 74 450,58 грн. (а.с.122-123).

04 грудня 2023 року представник відповідача 3 надав до суду заперечення, в яких просив не приймати докази, подані позивачем, та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 149-153).

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року закрито провадження у цивільній справі за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в частині позовних вимог Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання на підставі пункту 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 175-177).

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач 1 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, жодних заяв або клопотань до суду не надходило.

Представник відповідача 2 ОСОБА_2 адвокат Головатюк І.М. у судове засідання не прибув, але подав до суду заяву, в якій не заперечив проти часткового задоволення позовних вимог у сумі 16 479,50 грн. В іншій частині позову просив відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності та порушенням процедури подання доказів.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно розрахунку боргу за теплоенергію, станом на 01 квітня 2021 року відповідачі мають заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 74450,58 грн (а.с.5).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 грудня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 67 291, 49 грн (а.с.6).

01 жовтня 2017 року Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що діє на підставі статуту, Виконавцем, опубліковано (розроблено відповідно до Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630) договір про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що є публічним договором офертою пропозицією на адресу фізичних осіб, Споживачів, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.7-8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 травня 2007 року, актовий запис №767 (а.с.90.109).

У відповідачів наявна заборгованість за послуги теплопостачання за період з 2008 року по 2018 рік (а.с. 124-134).

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Частина третя статті 815 Цивільного кодексу України встановлює, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

силу дії пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, відповідачі неналежно здійснювали оплату за надані послуги теплопостачання.

Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Внаслідок неналежного виконання споживачами, відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг, станом на 01 березня 2021 року виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 74450,58 грн.

Внаслідок неналежного виконання споживачами, відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 30 жовтня 2021 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 76188,68 грн.

У порядку виконання процесуального обов`язку відповідачів, унормованого частиною третьою статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, з доведення належним чином виконання обов`язків перед позивачем з виплати заборгованості за послуги теплопостачання відповідачами не надано доказів виплати вказаної суми заборгованості.

Розрахунок заборгованості за теплопостачання є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідачів за послуги теплопостачання або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачами суду не подано.

Що стосується спливу строку позовної давності, про яку заявив представник відповідача ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 31 грудня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області відмовлено у видачі судового наказу за заявою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 67 291, 49 грн, про що прийнята відповідна ухвала.

Відповідно до частини першої-другої статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно частини третьої статті 264 Цивільного кодексу України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати, згідно з частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України, з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною.

На підставі припису частини другої статті 264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Відповідно до положень статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини третьої статті 257 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом до суду 20 травня 2021 року, в якому просив стягнути заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01 квітня 2021 року в розмірі 74 450,58 грн.

З розрахунку, вбачається, що заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 57 701,08 грн утворилася станом на 01 квітня 2018 року.

Отже, заявник просить стягнути суму заборгованості за послуги теплопостачання, яка включає суму боргу, що виникла до 01 квітня 2018 року, що перевищує позовну давність для такої вимоги.

Тому зазначений розмір заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 57 701,08 грн виходить за межі трирічного строку, тобто за межі строку позовної давності.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості, що виходить за межі трирічного строку, не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач 2 ОСОБА_2 заявила про застосування позовної давності, відповідачем ані особисто, ані за її дорученням не здійснювалося жодних дій, які б свідчили, відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України, про переривання строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, тому суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання за період з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2021 року у зв`язку із застосуванням трирічного строку позовної давності, тобто у розмірі 16749,50 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається копії платіжних доручень № 7701 від 21 квітня 2021 року та №6243 від 16 грудня 2020 року позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2270,00 грн (а.с. 3-4).

Отже, з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн в рівних частинах, тобто по 1135,00 грн з кожної.

На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 610-612, 629, 815 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», , заборгованість за послуги з теплопостачання станом на 01 квітня 2021 року у розмірі 16 749,50 грн (шістнадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень п`ятдесят копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», , судовий збір у розмірі 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», , судовий збір у розмірі 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», , місцезнаходження: 76009 м. Івано-Франківськ, вул. Богдана Хмельницького, 59 А.

Відповідач 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті 14 березня 2024 року.

Повний текст рішення складено 18 березня 2024 року.

Суддя Мелещенко Л.В.