Справа № 761/9081/22
Провадження № 2-зз/761/45/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; 35/100 частку нежилих приміщень першого поверху загальною площею 54,3 кв.м. (від нежилих приміщень площею 152,90 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення в літері А, загальною площею 39,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказану заяву мотивує тим, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року у справі №761/9081/22 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна. Надалі сторонами у справі було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою суду від 11 квітня 2024 року. Таким чином, відпала необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

З матеріалів справи судом було встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна було задоволено.

Було вирішено: «Накласти арешт на:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- 35/100 частку нежилих приміщень першого поверху загальною площею 54,3 кв.м. (від нежилих приміщень площею 152,90 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення в літері А, загальною площею 39,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 та/або її представникам у будь-який спосіб відчужувати, передавати в заставу/іпотеку, надавати в користування третім особам наступне майно, а саме:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- 35/100 частку нежилих приміщень першого поверху загальною площею 54,3 кв.м. (від нежилих приміщень площею 152,90 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення в літері А, загальною площею 39,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2024 року було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у цивільній справі № 761/9081/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна було закрито.

Щодо вимог заявника про скасування заходів забезпечення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 цієї ж статті передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Наведені у заяві про скасування заходів забезпечення позову обставини свідчать про те, що наразі необхідність у забезпеченні позову відпала.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- 35/100 частку нежилих приміщень першого поверху загальною площею 54,3 кв.м. (від нежилих приміщень площею 152,90 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення в літері А, загальною площею 39,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ,

та заборони ОСОБА_2 та/або її представникам у будь-який спосіб відчужувати, передавати в заставу/іпотеку, надавати в користування третім особам наступне майно, а саме:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- 35/100 частку нежилих приміщень першого поверху загальною площею 54,3 кв.м. (від нежилих приміщень площею 152,90 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення в літері А, загальною площею 39,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2022 року у справі №761/9081/22.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: