Провадження № 2/686/874/24
4 березня 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд в складі судді Павловської А.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) в приміщенні суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ №81-к від 12 квітня 2023 року про звільнення її з посади заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області; поновити її на зазначеній посаді з 19 квітня 2023 року із внесенням відповідних записів у трудову книжку; стягнути на її користь з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення та по день ухвалення рішення судом з розрахунку 2128,46 грн. на день з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць з утриманням із цієї суми встановлених законодавством податків та зборів; стягнути на його користь з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, моральну шкоду в розмірі 100000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що відповідно до наказу №81-к від 12 квітня 2023 року її було прийнято на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку- головного бухгалтера виконавчої дирекції Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку переведення. З 30.05.2017 року прийнята на посаду головного бухгалтера- начальника відділу бухгалтерського обліку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в порядку переведення. З 02.01.2018 року переведена на посаду начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Хмельницької області в порядку переведення. З 1 квітня 2019 року відповідно до наказу №92-к від 25 березня 2019 року вона працювала на посаді заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області. Згідно наказу від 12 квітня 2023 року №81-к за підписом голови комісії з припинення управління виконавчої дирекції Фонду її з 18.04.2023р. було звільнено з посади заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. При звільненні позивачеві виплачені розрахункові кошти та видано трудову книжку. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки відповідачем було допущено порушення вимог трудового законодавства, а саме ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України. Зокрема, про наступне звільнення його не попереджено особисто за два місяці до звільнення, не запропоновано наявних вакантних посад чи іншої посади чи роботи, за відповідною професією чи спеціальністю, яку вона могла би виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації досвіду роботи тощо, та яка з`явилася в правонаступника протягом періоду реорганізації і яка існувала на день її звільнення. Відповідачем також не було належним чином виконано вимоги трудового законодавства щодо її працевлаштування, оскільки її не було переведено та зараховано до облікового складу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке є правонаступником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області. Внаслідок незаконного звільнення їй спричинена моральна шкода, що полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків і потребі у додаткових зусиллях для організації її життя, хвилювання через втрату заробітку, що унеможливило її нормальне медичне та фінансове забезпечення. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює у 100000 грн.
Згодом позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилається, зокрема, на те, що установлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників установи, яку ліквідовано. Уточнила, що просить поновити її на посаді заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, з 19 квітня 2023 року із внесенням відповідних записів у трудову книжку.
Залученим до участі у справі в якості правонаступника відповідача Пенсійним фондом України подано відзив на позов, в якому, зокрема, зазначено, що посади працівників ФСС України (виконавчих дирекцій/відділень в областях) на відміну від працівників Пенсійного фонду не належать до посад державної служби. Натомість гранична чисельність працівників апарату ПФУ становить 302 працівника, в тому числі державних службовців 302.
Отже, позивачка після уточнення заявлених позовних вимог по суті просить поновити її на посаді державної служби.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 зазначено: «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 КАС України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції до 01 січня 2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.
Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.
Відповідно до пункту 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року №6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.
01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року №2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.
Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.
Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
З 01 січня 2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
За предметом спору та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2023 року №442/3240/23.
Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Тому суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 255, 258 260ЦПК України, суд
Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення Хмельницькому апеляційному суду .
Суддя: