ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9016/23 Головуючий суддя І інстанції Демченко С. В.
Провадження № 22-ц/818/404/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи, що виникають із сімейних правовідносин, з них:
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року, по справі № 953/9016/23, за заявою адвоката Авілової Олени Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією родиною без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2023 року адвокат Авілова О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149631 від 19 вересня 2023 року, звернулась до Київського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією родиною без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сумісно з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з січня 1994 року по день його загибелі за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що є цивільною дружиною військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від чоловіка має спільну дитину ОСОБА_3 , 1995 року народження. Посилаючись на положення Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, просить суд встановити факт її спільного проживання із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 однією родиною з метою набуття права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року у відкритті провадження відмовлено. Роз`яснено заявниці, що вона має право подати адміністративний позов за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала мотивована тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги позивача пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою.

Суд першої інстанції враховував правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Також під час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції враховано висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Авілова О.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при постановлені оскаржуваної ухвали, оскільки Кодекс адміністративного судочинства не містить всіх перелічених норм, які можна було б застосувати при встановленні юридичного факту в межах адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі суд першої інстанції вказав наступне.

Вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з січня 1994 року по день його загибелі, та зазначає метою встановлення такого факту - отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦК України, судом першої інстанції, на виконання вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, враховано висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) визначив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Однак, у своїй постанові у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) від 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що є неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Зі змісту указаної постанови у справі № 560/17953/21 вбачається, що заявник звернулася з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

У пункті 73 цієї постанови зазначено, що спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належить до членів сім`ї військовослужбовця, які відповідно до статті 161 Закону № 2011-XII мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.

У пункті 79 указаної постанови зазначено, що під час розгляду цієї справи підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги в межах розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням встановлення наявності або відсутності цього факту надати оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, яке прийнято до встановлення судом такого факту.

У пункті 106 цієї постанови указано, що між позивачем та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Указані обставини свідчать про те, що не дивлячись на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 ухвалена у порядку адміністративного судочинства відносно спору про визнання протиправності рішення комісії Міністерства оборони України щодо відмови позивачці у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю члена її сім`ї, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у вказаній постанові, можуть бути враховані у справі, що переглядається в апеляційному порядку, оскільки під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства № 560/17953/21 вирішувалося питання про можливість встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали (28 вересня 2023 року) врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, які були актуальними на той час.

Однак, на час перегляду справи судом апеляційної інстанції Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору (18 січня 2024 року), які суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує з огляду на те, що оскаржене рішення суду не набрало чинності.

Оскільки суд першої інстанції порушив норми цивільного процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.