Провадження №2/337/138/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника позивача - адвоката Прядко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Прядко Д.В., звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . З 1992 року по день смерті ОСОБА_2 вони проживали разом однією сім`єю у вищевказаній квартирі, в якій і він, і ОСОБА_2 були зареєстровані. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі, побутову техніку, предмети домашнього побуту, вони разом проводили усі свята в колі рідних та друзів, мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю. Шлюб вони не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Після смерті ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 організував її поховання та поніс матеріальні витрати у зв`язку з цим.

01.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Проте, нотаріус постановою №810/02-31 від 11.09.2023р. відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного його проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу викриття спадщини.

Також зазначив про те, що положення Кодексу про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою. Зазначені положення передбачені СК України та набрали чинності з 01.01.2004. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 законом не передбачено.

З урахуванням зазначеного та з метою оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , зокрема, у вигляді квартири АДРЕСА_1 , позивач просить встановити факт його проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 05.10.2023 за даним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Цією ж ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву та всіх доказів.

12.10.2023 відповідачем - Запорізькою міською радою отримано копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 29.11.2023 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

11.12.2023 від представника відповідача Запорізької міської ради - Кіпи О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 22.12.2023 відзив Запорізької міської ради на позовну заяву по справі залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку, встановленого судом, для подання відзиву.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Прядко Д.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що факт проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини не менш як п`ять років до часу викриття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема, актом, який складений сусідами від 29.09.2023, довідкою Житлово-експлуатаційної ділянки №28 від 20.04.2006, яка була видана матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та в якій зазначено, що її родина складається з трьох осіб: доньки ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_1 . Також факт спільного проживання позивача та ОСОБА_2 підтверджується однаковим місцем реєстрації їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 та документами, які підтверджують, що витрати на поховання ОСОБА_2 поніс виключно позивач. Крім того, факт, який просить встановити позивач, підтверджується спільними фотокартками, на яких зображений він та ОСОБА_2 , показами допитаних у суді свідків. Шлюб позивач та ОСОБА_2 не реєстрували, водночас в іншому шлюбі не перебували, мешкали безперервно разом з 1992 року. У зв`язку з цим є всі підстави для встановлення факту, про який просить позивач, а саме про встановлення факту його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ОСОБА_2 .

Представник відповідача - Запорізької міської ради в судове засідання неодноразово не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце проведення судових засідань Запорізька міська рада була повідомлена належним чином, про що свідчать довідки про доставку судових повісток про виклик до суду в електронний кабінет відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п.1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-III (далі - СК України), цей Кодекс набрав чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

П. 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, на момент смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується записом у її паспорті, копія якої міститься в матеріалах справи.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Хортицькою районною адміністрацією ЗМР 13.09.1999р. (1/2 частка) та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ЗМНО Бахматською Т.М. 01.09.2022р., реєстровий №3213, після смерті ОСОБА_3 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (1/2 частка).

01.03.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 і нотаріусом заведена спадкова справа №37/2023, яка на час розгляду справи є чинною.

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. від 11.09.2023 №810-02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ним не надані документи на підтвердження проживання разом з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Також судом встановлено, що крім ОСОБА_1 інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. «Щодо кола спадкоємців» від 14.02.2024 за №203/02-14/37/2023.

Крім того судом встановлено, що згідно з даними, які містяться у паспорті громадянина України ОСОБА_1 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 24.02.2005 по теперішній час. При цьому за вказаною адресою він також був зареєстрований у період з 11.02.2003 по 11.02.2005.

Місце реєстрації позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, який був сформований 04.10.2023 за відомостями електронної бази даних департаменту реєстраційних послуг ЗМР.

Згідно з актом, який складено мешканцями будинку АДРЕСА_9 - ОСОБА_4 (кв. АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_5 (АДРЕСА_8), покійна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1992 року по день своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала та вела спільне господарство із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

У довідці Житлово-експлуатаційної дільниці №28 від 20.04.2006, яка була видана матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначено, що її родина складається з трьох осіб: доньки ОСОБА_3 , 1945 р.н., та зятя ОСОБА_1 , 1942 р.н., які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з договором №47587 від 09.10.2021р., укладеним між ТОВ «Інтек» та ОСОБА_1 , останній є власником місця поховання на підставі свідоцтва про поховання № НОМЕР_2 , виданого 09.10.2021р. СКП «Об`єднана житлово-комунальна, побутова та ритуальна служба» Широківської сільської ради Запорізької області, і зобов`язується здійснювати оплату послуг виконавця з догляду за могилою.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , 1927 р.н., яка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з Актом №1439 від 03.03.2023 та свідоцтвом про поховання №47587 від 04.03.2023, ОСОБА_1 сплатив за послуги з організації місця поховання померлої ОСОБА_2 в розмірі 2410,00 грн., яка була похована на кладовищі «Святого Миколая», розмішеного біля селища Високогірне на вулиці Мічуріна, 1е.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5 , знала ОСОБА_2 з 1979 року, а ОСОБА_1 знає приблизно з 1990 року, а саме з часу коли він познайомився та став проживати разом з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_6 цього ж будинку. Вони мешкали як чоловік та дружина, мали спільний бюджет та побут, робили разом ремонт у квартирі, спільно купували меблі та інші побутові речі, ставились один до одного дуже добре. ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі ОСОБА_2 . Разом з ними мешкала мати ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали вдвох до дня смерті останньої. Вона бачила їх майже кожного дня, оскільки вони мешкали на одному з нею сходовому майданчику, її сім`я товаришувала з їх сім`єю, вони ходили один до одного у гості, тому вона була обізнана про їх відносини. Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 поніс усі витрати на її поховання.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона була подругою ОСОБА_2 , яку знає з 1980 року. Також вона знайома з її матір`ю - ОСОБА_3 та з ОСОБА_1 . Їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловік та дружина стали проживати разом приблизно з 1990 року. З ними до своєї смерті мешкала ОСОБА_3 , дітей у них не було. Вона часто бувала у них вдома, вони відмічали разом свята. Жили вони дружно, без скандалів, кохали один одного, у них був спільний бюджет, вони разом вирішували усі сімейні питання, купували разом побутову техніку, зокрема, купили пральну машинку, кондиціонер, холодильник, електричний обігрівач та інші побутові речі. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою. Також ОСОБА_1 ніс усі витрати під час лікування ОСОБА_2 , коли остання захворіла. Мати ОСОБА_2 відносилась до ОСОБА_1 як до зятя. Похованням ОСОБА_3 займався ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , а після смерті останньої усі витрати на її поховання поніс ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_2 , знає її з 1980 року, вони разом працювали на заводі «Весна». Приблизно у 1992 році ОСОБА_2 почала проживати разом з ОСОБА_1 як чоловік та дружина. Її сім`я дружила з їх сім`єю, вони часто спілкувались, ходили один до одного в гості, вона була обізнана про їх відносини. Так, у них був спільний бюджет, вони вирішували спільно усі побутові питання, купували разом побутові речі та меблі, опікувались один одним, жили дружно. Спочатку з ними мешкала мати ОСОБА_2 , яка померла в 2021 році. У похованні ОСОБА_6 участь приймав ОСОБА_1 ОСОБА_9 відносилась до ОСОБА_1 як до зятя. Дітей у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було. Про те, що вони не зареєстрували шлюб, вона не знала та вважала, що вони завжди були у зареєстрованому шлюбі.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він з 1977 року проживає в квартирі АДРЕСА_7 . Приблизно в 1992 року він познайомився з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які проживали разом з ним в одному під`їзді. Спочатку з ними мешкала мама ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , яка померла у 2021 році. Він часто бував у них в квартирі, оскільки ОСОБА_1 останній час погано бачив та пересувався, він часто допомагав їм у покупці продуктів, допомагав їм купувати телевізор, в подальшому допомагав налаштувати в квартирі Інтернет. Завжди сприймав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як подружжя, вони вели спільне господарство, робили разом ремонт, зокрема, разом відремонтували балкон, опікувались один одним, тепло друг до друга відносились. Коли померла ОСОБА_15 , то ОСОБА_1 оплатив її похорон.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

В даному випадку суд виходить з того, що за змістом ст.3 СК України сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без укладання шлюбу не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї є не тільки факт їх спільного проживання, а також ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги тощо, реальність та усталеність таких відносини.

В цій справі суд вважає встановленим та доведеним факт проживання позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без шлюбу, оскільки вони фактично з 1992 року мешкали однією родиною за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, спільно утримували житло, придбали побутову техніку, мали спільний організований побут та спільний бюджет. Вони поводили себе як подружжя, кохали один одного, піклувалися та дбали один про одного. Ці відносини мали тривалий та усталений характер.

Сукупність вказаних обставин свідчить, на думку суду, про те, що між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 мали місце відносини, які притаманні сім`ї.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем і безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, актом від 29.09.2023 про спільне проживання, довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці №28 від 20.04.2006, виданою матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в якій зазначено, що її родина складається, у т.ч. з доньки ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_1 , документами, які підтверджують понесення витрат на поховання ОСОБА_2 виключно позивачем, поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є логічними, послідовними, узгоджують між собою та з іншими доказами.

Також факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується однаковим місцем реєстрації їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 та спільними фотознімками.

Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення. Сумнівів в їх достовірності у суду немає. Доказів, які б спростовували ці обставини суду не надано.

При цьому, встановлення факту проживання позивача з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без шлюбу необхідно позивачу для оформлення спадщини після смерті останньої, тобто від нього залежить виникнення його майнових прав на спадкове майно і відповідно він має для нього юридичне значення. Можливості підтвердити цей факт в позасудовому порядку позивач немає.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх оспорюваних та невизнаних прав відповідає характеру спірних правовідносин, фактичним обставинам справи та визначений законом.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає необхідним встановити факт його проживання з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Запорізька міська рада, , місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206.

Повний текст рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя М.В.Сидорова