Справа № 307/5386/23
Провадження № 2-др/307/2/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бряник М.М.,
секретаря судового засідання Немеш Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів заяву представника відповідача, адвоката Кричфалушій С.М. про стягнення судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків визнання правочину недійсним,
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 27.02.2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків визнання правочину недійсним, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків визнання правочину недійсним.

Під час розгляду вказаної цивільної справи, зокрема під час судових дебатів, представником відповідача ОСОБА_4 зазначено, що підтвердження судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

07.03.2024 року після ухвалення рішення у справі, представник відповідача ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про стягнення з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі по 13662 гривень 50 копійок з кожного.

Оскільки заявузгідно відмітки проставленій на поштовому конверті подана 1.03.2024 у межах п`ятиденного строку, який визначений у ч.8 ст.141 ЦПК України, така ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.03.2024 року прийнята до розгляду.

Сторони та їх представники, будучи повідомленими про дату час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися та про причини неявки, не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.12.2023 року, адвоката Кричфалушій С.М., розрахунок витрат на правову (правничу) допомогу з описом виконаних адвокатом робіт від 27.02.2024, детальний опис наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) від 27.02.2024, акт приймання передачі наданих послуг/виконаних робіт, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 26550 гривень, 10000 тисяч гривень з яких передано адвокату безпосередньо під час підписання даного акта. Решту витрат у зв`язку з відстрочкою платежу повинна сплатити до 1.05.2024 (а.с.5-10).

Разом з цим згідно вказано акту відповідач сплатила додаткову вартість витрат на поштові відправлення, необхідні для надання правничої допомоги, сплачені АТ Укрпошта" в розмірі 775 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення вказаної суми витрат понесених стороною відповідача на поштову кореспонденцію у зв`язку з розглядом в суді справи, представником відповідача було надано до суду докази на суму, що становить 775 грн., а саме: фіскальні чеки від 1.03.2024 року в кількості 3 шт., від 3.01.2024 в кількості 5 штук, накладну №414 від 3.01.2024, фіскальні чеки від 16.02.2024 в кількості 5 шт та накладну №902 від 16.02.204 на загальну суму 775 грн. ( а.с. 10-28).

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд оцінив заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат та інших витрат пов`язаних з розглядом справи щодо поштової кориспонденції, дійшов висновку, що понесені відповідачкою ОСОБА_3 витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді, а також можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та з врахуванням фінансового стану сторін.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що заява адвоката Кричфалушій С.М. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача, адвоката Кричфалушій С.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат пов`язаних з розглядом справи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків визнання правочину недійсним - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13275 (тринадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень витрат на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 387,5 (триста вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13275 (тринадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень витрат на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 387,5 (триста вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Бряник М.М.