УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 128/1550/23

провадження № 61-18755ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Ганни Володимирівни, працівника Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Блошенкіної Марії Пилипівни, прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Ярослава Ігоровича, старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак Анни Олександрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г. В., працівника Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Блошенкіної М. П., прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак А. О., Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою від 01 травня 2023 року Вінницький районний суд Вінницької області відмовив у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, проте ухвалою від 14 вересня 2023 року Вінницький апеляційний суд повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 17 січня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для надання нової редакції касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, а також заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

У лютому 2024 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки касаційної скарги усунуто.

ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав поштою 19 вересня 2023 року, вперше звернувся з касаційною скаргою 26 вересня 2023 року, яка ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2023 року була залишена без руху та в подальшому повернута заявнику. На підставі цього вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана ухвала прийнята 14 вересня 2023 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 16 жовтня 2023 року. Касаційна скарга подана 29 грудня 2023 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

З доказів, доданих до касаційної скарги, колегія суддів встановила, що копію ухвали отримано заявником 19 вересня 2023 року, вперше з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду у жовтні 2023 року. Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2023 року касаційну скаргу було залишено без руху, а ухвалою від 04 грудня 2023 року - повернуто заявнику. За таких підстав заява про поновлення строку на касаційне оскарження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно тлумачить зміст його апеляційної скарги, вбачаючи у наявних в ній висловах образи для судової системи, суддів. Заявник переконаний, що застосовані ним висловлювання не порушують правила ділового мовлення та оформлення ділових документів. Крім того, заявник переконаний, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, постановивши одноособово ухвалу про повернення апеляційної скарги.

Вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія судів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду, Вінницький апеляційний суд в ухвалі від 14 вересня 2023 року встановив, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі використовує наступне висловлювання: «…суд першої інстанції займаючись марнотратством та деребаненням державних коштів, свідомо ухвалюють будь-які свої незаконні ухвали з метою відтягнути розгляд моєї заяви в установлений законом термін…».

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 до подання 11 вересня 2023 року апеляційної скарги вже двічі звертався з апеляційною скаргою на це ж саме судове рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2023 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим апеляційну скаргу було повернуто. В зазначеній ухвалі суд визнав, що використання ОСОБА_1 висловлювань «…суд першої інстанції займаючись марнотратством та деребаненням державних коштів, свідомо ухвалюють будь-які свої незаконні ухвали з метою відтягнути розгляд моєї заяви в установлений законом термін…» виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу, при цьому не зважав на висновки суду, викладені в ухвалі від 22 травня 2023 року, якою через зловживання ним процесуальними правами його скарга була повернута, та знову ж таки використав ті ж самі висловлювання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 червня 2023 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року є зловживанням процесуальними правами, в зв`язку з чим апеляційна скарга була повернута ОСОБА_1 . Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2 684,00 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на те ж судове рішення, при цьому не зважав на висновки суду, викладені в ухвалі від 22 травня 2023 року та від 08 червня 2023 року, якими через зловживання ним процесуальними правами його скарга була повернута, та знову ж таки використав ті ж самі висловлювання.

Враховуючи вищенаведені обставини, Вінницький апеляційний суд, керуючись частини другої статті 43, частин першої та третьої статті 44 ЦПК України, визнав дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Приписи частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до вимог частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їхнім представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їхніми представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності цих осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини 3 статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, заходи, передбачені ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 неодноразово використовував у своїх апеляційних скаргах формулювання «…суд першої інстанції займаючись марнотратством та деребаненням державних коштів, свідомо ухвалюють будь-які свої незаконні ухвали з метою відтягнути розгляд моєї заяви в установлений законом термін…», незважаючи на неодноразові вказівки суду, що виклад матеріалу шляхом надання суб`єктивної оцінки діям суду, які носять образливий характер, спрямовані на відвертий вияв неповаги до суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, визнавши в діях ОСОБА_1 ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки дії ОСОБА_1 , які полягають у застосуванні неоднозначних образливих висловів, спрямованих на приниження репутації державної інституції носять повторюваний характер.

Крім того, подаючи касаційну скаргу, заявник продовжує наполягати на тому, що вислови, які зводяться до натяків на нецільове використання бюджетних коштів судом, не можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, та продовжує апелювати до тлумачного словника української мови, що жодним чином не спростовує спроби заявника у такий спосіб звинуватити службових осіб органу судової влади у протизаконних діяннях.

Відповідно до вимог частини третьої статті 43 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Отже, встановивши у діях позивача ознаки зловживання процесуальними правами, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Відповідно до вимог частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а отже у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Ганни Володимирівни, працівника Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Блошенкіної Марії Пилипівни, прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Ярослава Ігоровича, старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак Анни Олександрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров