Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків його розірвання, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кушнарьова Євгенія Ігоровича звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків його розірвання.

Вказаний позов обґрунтований тим, що 01.07.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду), умови якого не виконуються відповідачем, а саме:

- відповідач щомісячно не сплачує кошти по договору в розмірі 200 грн.;

- відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 14.09.2023 утворилася заборгованість на загальну суму 12 368 грн. 07 коп.;

- відповідач не сплачує за телефон, не проводить індексацію щомісячного грошового утримання;

- не забезпечує позивача доглядом, триразовим калорійним харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо.

Ухвалою від 21.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав.

12.02.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій ОСОБА_2 зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі та роз?яснені, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розірвати договір довічного утримання та застосувати наслідки його розірвання.

Крім того, 12.02.2024 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника у зв?язку з поданням відповідачем заяви про визнання позову.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання представником відповідача визнання позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті другої ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 01.07.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. та зареєстрований у реєстрі за №3218.

Відповідно до п.1.1 договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , взамін чого відповідач зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.

Вказана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. та зареєстрованого в реєстрі за №10166, реєстраційне посвідчення №033644, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна від 13.12.2007, записане у реєстрову книгу №д.1397-179 за реєстровим №5056, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 25.06.2011, реєстраційний номер майна: 33969282.

Крім того, у зв?язку з посвідченням договору довічного утримання від 01.07.2011 на однокімнатну квартиру, загальною площею 22,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 нотаріусом було накладено заборону на відчуження нерухомого майна, що зареєстровано в реєстрі за № 5/3221, реєстраційний номер обтяження: 11343544.

Згідно з п.2.1 договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 200 гривень, яка підлягає індексації у порядку, встановленому чинним законодавством України. Набувач передав, а відчужувач отримав одноразову матеріальну допомогу у сумі 20 000 грн.

Відповідно до п.2.2 договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді:

а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. У сторін є право користування допоміжними приміщеннями квартири;

б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря). У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар;

в) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо). Набувач сплачує в повному обсязі всі нараховані суми;

г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, в тому числі, сплачувати комунальні платежі, платежі за електроенергію та за користування телефоном, в разі необхідності, провадити поточний ремонт квартири.

У відповідності до п.3.1.2 договору відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором.

Згідно з п.3.2.1 договору набувач зобов`язаний у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання послуг, передбачених п.2.2 договору.

Відповідно до п.4.2 цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

Згідно із ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечуючи щодо застосування наслідків розірвання договору.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із застосуванням наслідків розірвання договору щодо повернення ОСОБА_1 відчуженої за договором квартири та скасування обтяження, накладеного відповідно до умов договору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 49, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків його розірвання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 01.07.2011, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., зареєстрований у реєстрі за №3218.

Скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, що зареєстроване в реєстрі за №5/3221, реєстраційний номер обтяження: 11343544, яку було накладено нотаріусом у зв?язку з посвідченням договору довічного утримання від 01.07.2011 на квартиру АДРЕСА_2 .

Поновити ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 22,0 кв.м., житловою площею 12,40 кв.м., яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №10166, реєстраційне посвідчення №033644, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна від 13.12.2007, записано у реєстрову книгу №д.1393-187 за реєстровим №5056, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 25.06.2011, реєстраційний номер майна: 33969282.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 22.02.2024.

Суддя Олена КОВБАСЮК