Справа №293/319/24
Провадження № 2/293/241/2024
УХВАЛА

04 березня 2024 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський О.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення з житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом, за змістом якого просить виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 разом з їх дітьми з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями статей 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно до п. 5 п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Звертаючись до суду із цією позовною заявою, позивач з посиланням на положення ст.358 ЦК України та ст.156 ЖК України просить виселити із житлового будинку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із своїми дітьми, оскільки такі безпідставно вселилися без її згоди до житлового будинку АДРЕСА_1 , що їй належить на праві спільної часткової власності.

Разом з тим, подана позовна заява не містить будь-яких доказів на підтвердження наведених фактичних обставин щодо порушення з боку відповідачів та їх дітей майнових прав позивача, за захистом яких остання звертається до суду, не зазначає доказів щодо обставин проживання в спірному будинку та вселення вказаних у позові осіб.

Отже, позивачу необхідно зазначити докази на підтвердження вказаних в позові обставин та надати ці докази разом з поданням позову.

Згідно ч. 4 і ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відтак, позивачу слід визначитися із колом осіб, які прийматимуть участь у справі, а саме вирішити питання про залучення до участі у справі відповідного органу опіки та піклування.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що прохальна частина позову викладена некоректно, а саме не вказано відомості про дітей відповідачів, яких позивач просить виселити з спірного житлового будинку.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення з житлового будинку - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 7 днів з дня отримання ухвали.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ