Справа № 523/5872/22
Провадження №2/523/771/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 в яких просять стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6238,29 (Доларів США), що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 182 469,98 грн за кредитним договором № OD27А800000057 від 16.04.2008 року, яка складається з - 6238,29 (Доларів США) -3% річних від простроченої суми, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , 16.04.2008 року уклали кредитний договір №OD27А800000057, згідно умов якого АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 24638,20 доларів США на термін до 15.04.2013 року, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Зазначав, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором.

Однак в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав.

15 січня 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2013 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволені та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD27А800000057 від 16.04.2008 року в сумі 595 868,40 грн було звернено стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Таким чином, винесення рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 04.03.2013 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 22303,16 (Доларів США).

Оскільки, з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2013 року, тобто за період з 16.04.2008 року по 28.12.2012 рік, то за період після подання позовної заяви від 15.01.2013 року з 16.01.2013 року по 13.05.2022 рік відповідач має заборгованість у розмірі 6238,29 (Доларів США), яка складається з наступного: - 6238,29 (Доларів США) -3% річних від простроченої суми.

Зміст відзиву на позов.

Від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив, в якому вона посилаючись на необґрунтованість та безпідставність пред`явлених позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що предмет застави, на який було звернуто стягнення за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2013 року ОСОБА_2 було передано АТ КБ «ПриватБанк» з метою його реалізації, подальша доля заставною автомобіля відповідачу не відома. Оскільки було відібрано та передано стягувачу майно, яке є предметом застави за виконавчим документом, враховуючи що майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета застави, слід дійти висновку, що після реалізації заставленого майна, будь-які наступні вимоги заставодержателя щодо виконання основного зобов`язання за виконавчим листом про звернення стягнення на заставлене майно навіть якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача - є недійсними, а рішення суду про звернення стягнення на предмет застави вважається виконаним у повному обсязі. При цьому, Позивач здійснюючи розрахунок 3% річних виходить з того, що сума заборгованості за кредитним договором складає 22 303,61 Доларів США, однак належних доказів па підтвердження вказаного не надає. Борг по валютному кредиту, визначений на основі рішення суду про звернення стягнення на предмет застави в грошовій одиниці - гривні, не підлягає перерахунку в іноземну валюту при вирішенні питання про стягнення боргу за кредитним договором. Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором № OD27A800000057 від 16.04.2008 року, що був визначений рішенням Індустріальною районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2013 року, перерахунку не підлягає, а відтак, позивачем здійснений невірний розрахунок заборгованості 3% річних.

Окрім того, представник зазначає, що у 2016 році Позивач звертався до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №OD27A800000057 від 16.04.2008 року, які під час розгляду справи були зменшені та в остаточній редакції яких позивач просив стягнути з позичальника та поручителя в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 22 303,61 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6171,29 дол. США. Однак, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року по справі №523/11446/16-ц в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили.

У вказаній справі АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з Відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 16.01.2013 року по 13.05.2022 року. Оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року по справі №523/11446/16-ц, що набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD27A800000057 від 16.04.2008 року, у зв`язку з пропуском строків позовної давності, то 3 % річних Позивач нараховує до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні. Відтак таке нарахування є безпідставне.

Крім того, представник зазначає, що строк позовної давності зі зверненням Позивача до суду за захистом своїх прав пропущений, посилаючись на наступне.

Пунктом 14.11 кредитного договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (п`ять) років. Останній платіж за кредитним договором було здійснено позичальником 19.12.2008 року. У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором Банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення ОСОБА_4 досудову вимогу від 31.05.2011 р. про повернення суми кредиту на протязі 30 днів. Враховуючи те, що позичальником у наданий строк вимога не була виконана, через 30 днів, тобто 30.06.2011 року, настав строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі. Вказані обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року, а тому не підлягають доказуванню. Таким чином, після зміни строку виконання основного зобов`язання, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припинилося. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача платежів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України за період з 16.01.2013 року по 13.05.2022 року. За таких обставин, перебіг п`ятирічного строку для звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав розпочався 01.07.2011 року та закінчився 01.07.2016 року. Проте, Банк звернувся до суду з позовними вимогами лише 08.06.2022 р., тобто з пропуском строків позовної давності.

Разом із зазначеним відзивом, представником відповідача ОСОБА_3 також було подано до канцелярії суду клопотання про застосування строків позовної давності.

Зміст відповіді на відзив на позов.

15.08.2022 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшла відповідь на відзив та на заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, у якій зазначила, що 16.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № OD27A800000057 на термін до 15.04.2013 року. На виконання положень ЗУ «Про захист прав споживачів» банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є підписання кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлено обов`язку кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією. Тобто кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Крім того зазначила, що у п.15.1 кредитного договору обумовлено, що договір діє з моменту його підписання сторонами і до повного виконання зобов`язань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов`язань.

У зв`язку з чим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

У порушення вимог ст.526 ЦК України відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року: витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» наступну інформацію та документи:

- чи зверталося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до органів державної виконавчої служби/приватних виконавців з заявами про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2013 року по справі №202/18869/13-ц, з наданням відповідних доказів на підтвердження вказаного;

- надати інформацію щодо того, коли було вилучено у ОСОБА_7 автомобіль Lexus, модель: ЕS 300, рік випуску: 1999, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на якій підставі, з наданням доказів на підтвердження вказаного;

- надати Інформацію щодо того, які дії та заходи вживалися Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» для реалізації автомобіля Lexus, модель: ЕS 300, рік випуску: 1999, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наданням доказів на підтвердження вказаного;

- надати інформації щодо місцезнаходження предмету застави: автомобіля Lexus, модель; ЕS 300, рік випуску: 1999, тип ІЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наданням доказів на підтвердження вказаного.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Попова О.А. в судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду зі заявою про розгляд справи за її та відповідача відсутності, просила відмовити у задоволенні позову.

З`явившись на попередні судові засідання, представник позивача ОСОБА_8 підтримав заявлений позов у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що Банк не зміг реалізувати автомобіль Доманського ( ОСОБА_4 ), наразі автомобіль на СЕТАМ, стоїть на штраф майданчику, вже мабуть у поганому стані. 10.12.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. У подальшому, Банк не мав інструменту для реалізації автомобіля. Також, Банку перешкоджали у зверненні стягнення на майно наявні арешти на автомобілі та обставини перебування його у розшуку. З огляду на викладене, захист порушених прав Банка можливий шляхом задоволення даного позову.

З`явившись на попередні судові засідання, представник відповідача адвокат Попова О.А. просила відмовити у задоволенні позову, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Додатково зауважила на наступному: 1) основне зобов`язання трансформувалося у натуральне, оскільки відмовлено у стягненні основної суми боргу, тому неможливе нарахування 3% річних; 2) безпідставно 3% річних нараховані на тіло кредиту в доларах, оскільки сума кредиту в рішенні суду про звернення стягнення визначена у гривні; 3) Банк забрав автомобіль Lexus, модель: ЕS 300, рік випуску: 1999, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_4 ще у 2010 році, та зі своєї вини за весь цей час не реалізував автомобіль; 4) позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із позовом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд установив, що 16.04.2008р. між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитно - заставний договір №OD27A800000057, за умовами якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_4 кредитні грошові кошти в сумі 23941,00 дол. США на споживчі цілі. Останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,0 % річних в строк до 15.04.2013р.

Предметом застави за вказаним договором був визначений транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Також, п.14.11 договору сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (п`ять) років.

З метою належного виконання кредитних зобов`язань, які виникли у ОСОБА_1 , між Банком та ОСОБА_5 16.04.2008р. було укладено договори поруки, за умовами якого ОСОБА_5 прийняв на себе зобов`язання відповідати, як поручитель, по кредитним зобов`язанням прийнятим ОСОБА_1 . Зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України (п.4 договору). Згідно п.12 договору порука припиняється за збігом 5 (п`яти) років.

31 травня 2011 року Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою достроково повернути усю заборгованість за кредитом, у зв`язку із порушенням строків повернення кредитної заборгованості та сплати процентів, пені, комісії - у строк 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити прострочену заборгованість.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2013р. (справа №202/18869/13-ц) були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №OD27A800000057 від 16.04.2008р. в сумі 595 868,40 грн. було звернено стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 , шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з правом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У 2016 році Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD27A800000057 від 16.04.2008 року, які під час розгляду справи були зменшені, та в остаточній редакції яких позивач просив стягнути з позичальника та поручителя в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 22 303,61 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6171,29 дол. США, за період з 23.12.2008 року по 26.09.2018 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року по справі №523/11446/16-ц в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено в повному обсязі, у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Рішення суду набрало законної сили.

У вказаному рішенні відзначено, що Банком був пропущений строк позовної давності на звернення до суду з позовними вимогами пред`явленими до ОСОБА_1 в частині:

- стягнення суми по тілу кредиту та процентам за період з 23.12.2008р. по 01.07.2011р.;

- стягнення процентів за користування кредитом за період з 02.07.2011р. по 26.09.2018р.;

- п`ятирічний строк повернення кредиту як основним боржником, так і поручителем, розпочався з 01.07.2011р. та закінчився 01.07.2016р.

У вказаній справі, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з Відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 16.01.2013 року по 13.05.2022 рік.

Суд виходить із того, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Про це нам вказує частина 2 статті 625 ЦК України.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника, відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Разом із тим, тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:

- натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;

- конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

- кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у Постанові КЦС ВС від 05.07.2023 у справі № 686/13080/20, які враховуються судом в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Також, у постанові від 23 жовтня 2021 року у справі № 545/746/20 Верховний Суд зазначив, що спірні правовідносини сторін після відмови у задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі спливом позовної давності не припиняються, а трансформуються в натуральне зобов`язання.

Натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але отримане в результаті добровільного виконання не є безпідставно набутим майном (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц).

З огляду на викладене, у даному випадку суд вважає що АТ КБ «ПриватБанк» є кредитором у натуральному зобов`язанні Доманського ( ОСОБА_4 ), оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року по справі №523/11446/16-ц відмовлено у стягненні суми по тілу кредиту та процентам, з підстав пропуску строку позовної давності, а тому не має права на нарахування 3 % річних, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Такий висновок суду також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/10864/19 (провадження № 61-17278св21), який враховується судом в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Одночасно, суд зазначає, що трансформація зобов`язання у натуральне не є підставою для припинення застави (іпотеки).

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верхового Суду, викладеними у постанові КЦС ВС від 27.07.2021 у справі №545/747/20 та постанові КЦС ВС від 08.11.2023 у справі № 359/10612/19.

Як вже зазначалось раніше, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2013р. (справа №202/18869/13-ц) були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №OD27A800000057 від 16.04.2008р. в сумі 595 868,40 грн. було звернено стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 , шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з правом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

За інформацією наданою Банком (позивачем) листом від 26.06.2023 року № 4982664-ВБ:

- 30.01.2013 року виконавчий лист №2/202/1257/2013 Індустріального районного суду Дніпропетровської області було пред`явлено до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

- 26.07.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження;

- 30.09.2013 року була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження. На протязі року із ДАІ ГУМВС до відділу не надійшла інформація щодо затримання вказаного транспортного засобу;

- 10.12.2014 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві;

- транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 перебуває на штраф майданчику;

- 27.07.2021 майданчик переїхав на СЕТАМ;

- 23.02.2023 авто на СЕТАМ м. Одеса переведено на 6 статус для відображення в виборці з конфіскатом;

Згідно розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.12.2022, № витягу 81681544:

- 23.11.2011 року зареєстровано звернення стягнення на транспортний засіб марки Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 ; боржник: ОСОБА_4 ; обтяжувач: ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. зазначила, що автомобіль Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 переданий Банку ще у 2010 році, в підтвердження чого надала Талон - повідомлення №1383 від 28.07.2010 року. З того періоду автомобіль у фактичному користуванні ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) не перебуває. Тому, ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) вважав, що він нічого не винен Банку, оскільки за рахунок автомобіля було погашено кредитні зобов`язання.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні зазначив, що за наявною у нього інформацією, автомобіль Lexus ES, 1999 року випуску р/н НОМЕР_1 дійсно перебуває на штраф майданчику, з якого періоду йому невідомо, однак за весь цей час Банк не міг звернути на нього стягнення, оскільки на автомобілі існували арешти, авто було у розшуку.

Суд критично відносить до доводів представника позивача щодо наявності перешкод у зверненні стягнення та реалізації предмета застави - автомобіля Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 , оскільки ще у 2015 році, за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 по справі № 522/18482/15-ц:

-звільнено з-під арешту, накладеного 12.05.2010 року Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, автомобіль Lexus, модель ES 300, 1999 рік випуску, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 );

-припинено розшук автомобіля Lexus, модель ES 300, 1999 рік випуску, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), який було оголошено 20.05.2010 року Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції;

-звільнено з-під арешту, накладеного 31.07.2013 року Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції автомобіль Lexus, модель ES 300, 1999 рік випуску, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ).

-припинено розшук автомобіля Lexus, модель ES 300, 1999 рік випуску, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), який був оголошений 04.11.2013 року Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області.

Тобто, ще у 2015 році всі арешти накладені на автомобіль Lexus, модель ES 300, 1999 рік випуску, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 були зняті у судовому порядку.

Одночасно суд враховує, що з 2014, після повернення виконавчого листа №2/202/1257/2013 Індустріального районного суду Дніпропетровської області стягувачу, Банк так повторно і не пред`явив виконавчий лист до виконання.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема:

- справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ч.3 ст. 13 Цивільного кодексу України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на викладене, суд вбачає в діях АТ КБ «Приватбанк» зловживання правами, оскільки якщо би Банк у розумні строки займався виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2013р. (справа №202/18869/13-ц), зокрема контролював виконання виконавчого листа №2/202/1257/2013 Індустріального районного суду Дніпропетровської області, враховуючи що транспортний засіб - Lexus ES, 1999 року випуску, р/н НОМЕР_1 тривалий період часу перебуває на штраф майданчику, і Банку ця інформація відома, то і не сталося би прострочення виконання зобов`язання.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову позивачеві у задоволені позову.

Судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21.02.2024р.

Суддя: К.О. Далеко