П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Київ

Справа № 760/15451/15

Провадження: № 22-ц/824/5311/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко І. В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

У липні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС (далі по тексту - ПрАТ «СК «АРКС», позивач), звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 77984а0кш. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 03.12.2021 року ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. Урлівській, 11 допустила зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2022 року відповідачку ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. ПрАТ «СК «АРКС» було складено страховий акт ARX3133280 від 05.01.2022 року, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 22 453,10 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, до ПрАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації на суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 453,10 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року позов ПрАТ «СК «АРКС» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування за завданні збитки у розмірі 16 824 грн 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 858,27 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позивач не надав належних доказів фактичного виконання ремонту чи придбання запасних частин, а отже, не поніс ніяких витрат, пов`язаних з відновленням пошкодженого транспортного засобу. Кошторис-калькуляція робіт складена ТОВ «Автосиметрія», а не ФОП « ОСОБА_6 », що унеможливлює використання ФОП « ОСОБА_6 » у своїй діяльності із замовниками вказаної калькуляції. Також вказала, що законом не передбачено право страховика здійснювати виплати на користь будь-яких інших суб`єктів підприємництва, окрім безпосередніх виконавців ремонтних робіт.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ПрАТ «СК «АРКС» заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що розмір страхового відшкодування визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування. Сторонами договору добровільного страхування було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку вартість відновлювального ремонту встановлюється на основі рахунку СТО, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, що вказано в п. 28.12 договору страхування з урахування п. 14.1 та п. 28.13.1. Відповідно до п 28.13.1. договору страхування при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включаються вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначаються виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу. Після настання страхового випадку та з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак « НОМЕР_1 », АТ «СК «АРКС» було здійснення направлення страхувальника на СТО. З урахуванням пошкоджень автомобіля, уповноваженою особою АТ «СК «АРКС» - СТО було виставлено рахунок на суму 22 453,10 грн. На підставі заяви про настання страхового випадку та п. 28.17 договору було АТ «СК «АРКС» перераховано на рахунок СТО страхове відшкодування у визначеному розмірі, а тому заперечення відповідачки про те, що кошти не були перераховані на рахунок страхувальника є безпідставними. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована, у АТ «СК «АРКС» виникло право вимоги на шкоду, яка була нанесена нею, відповідачкою, у повному обсязі, і Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не розповсюджується на дані правовідносини. Розмір страхового відшкодування є цілком обґрунтованим, всі розрахунки вартості нанесеної шкоди визначені на підставі договору та законодавства України, що підтверджує наданий звіт. Крім того, судовою експертизою вже було враховано та пораховано шкоду завдану внаслідок ДТП, суд першої інстанції вірно визначив спірні правовідносини та врахував норми матеріального права, які повинні бути застосовані під час ухвалення судового рішення. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.12.2020 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №77984а0кш, зі строком дії з 10.12.2020 року по 09.12.2021 року. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Sequoia», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

03.12.2021 року, о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом по вул. Урлівська, 11 у м. Києві, в порушення вимог п. 10.9 ПДР, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення із автомобілем марки «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів із матеріальними збитками.».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Дана постанова набрала законної сили.

07.12.2021 року страхувальник пошкодженого автомобіля транспортного засобу «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт транспортного засобу (дефектна відомість) від 12 грудня 2021 року огляду.

Відповідно до рахунку-фактури ФОП « ОСОБА_8 » № НОМЕР_3 від 11.12.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_1 складає 22 543,10 грн.

Згідно ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 11.12.2021 року, вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_1 складала 24 569,98 грн (з урахуванням зношення запчастин (компенсація вигоди НЗС) у розмірі 2 026,88 грн).

06 січня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 22 543,10 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП « ОСОБА_8 ».

Згідно висновку експерта Тараканова Ю.Ю. № 10154 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 23 червня 2023 року, дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки ««Toyota» модель Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 грудня 2021 року, в цінах на дату ДТП, складає 16 824,51 грн., в т.ч. ПДВ на замінні складові: 1 195,36 грн. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику транспортного засобу - автомобіля марки ««Toyota» модель Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 грудня 2021 року, в цінах на дату ДТП, складає 11 803,99 грн., в т.ч. ПДВ на замінні складові: 358,61 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача в порядку суброгації виплачене страхове відшкодування в сумі 16 824,51 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування»здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування»встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Згідно п.п. 28.12, 28.13. договору страхування, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого Т3 на базі СТО з урахуванням рахунків з СТО (згідно з умовами п. 28.13 договору), а за рішенням страховика також з урахуванням документів, вказаних в п. 27.2 договору. Розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи/експертного дослідження/оцінки оцінювача або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (в т.ч., але не виключно, експертом, аварійним комісаром, оцінювачем, спеціалістом страховика).

При пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи за відповідним ризиком. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 14 договору умов.

У розділі 14 сторони погодили умови виплати страхового відшкодування «на базі неавторизованої СТО на вибір страховика».

Згідно п. 28.13.1. договору, «На базі неавторизованої СТО на вибір страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі неавторизованої СТО на вибір страховика.

Відповідно до рахунку-фактури від 11.12.2021 року № АС-00005490 ФОП ОСОБА_8 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota» модель Sequoia д.н.з. НОМЕР_1 згідно калькуляції AUDATEX складає 22 543,10 грн, які були 06.01.2022 року були сплачені позивачем на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_8 на підставі акту № АRX3133280 (платіжне доручення № 858632).

AUDATEX - ліцензований програмно-технічний комплекс із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника та цін на запасні частини, що рекомендовані імпортером.

Вартість відновлювального ремонту визначено у відповідності до п.п. 28.12, 28.13. договору страхування, а тому доводи скаржника про те, що позивач не надав належних доказів фактичного виконання ремонту чи придбання запасних частин є безпідставними.

Також не приймаються до уваги суду й доводи скаржника про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження здійснення ФОП ОСОБА_8 своєї діяльності як авторизованого СТО, оскільки наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок страхового відшкодування, заява на виплату страхового відшкодування, рахунок-фактура) свідчать про те, що ремонт пошкодженого автомобіля відбувався на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_8 , куди і були позивачем перераховані кошти за ремонт автомобіля.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ПрАТ «СК «АРКС» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснивши виплату страхового відшкодування, розрахованого відповідно до п.п. 28.12, 28.13. договору страхування. Оскільки відповідальність відповідачки на момент вчинення ДТП не була застрахована у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до винної особи ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про урахування при визначенні суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь ПрАТ «СК «АРКС» в порядку суброгації, даних експертного висновку, складеного за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota» модель Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 грудня 2021 року, в цінах на дату ДТП, складає 16 824,51 грн.

Відповідачкою визначена вартість відновлювального ремонту у встановленому законом порядку не спростована.

Не приймаються до уваги колегії судів й доводи скаржника про відсутність доказів фактичного виконання ремонту автомобіля чи придбання запасних частин, оскільки правовою підставою переходу до страховика права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, є виплата страхового відшкодування за договором майнового страхування, а не здійснення фактичних ремонтних робіт.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С.М. Верланов

В.А. Нежура