провадження № 22-ц/824/97/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину,-

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2023 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину, разом з ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року про передачу справи №756/13396/23 на розгляд за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надано заявнику строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви у строк 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії вищезгаданої ухвали суду.

30 листопада 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку (поштове відправлення №603 Укрпошта) від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 21 листопада 2023 року надійшла нова редакція позовної заяви з додатками у кількісті примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину - визнано неподаною та повернуто.

Не погодившись із ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На думку апелянта, у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав повертати позов без розгляду, належним чином не було забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Ухвала про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги були надіслані на електронну пошту ОСОБА_2 , що міститься у матеріалах справи, як засіб для зв`язку та згідно звіту про доставку отримані відповідачем 02 лютого 2024 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не було подано, але згідно зі ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що вона не відповідає вимогам ст.ст.175 і 177 ЦПК України, а саме:

1) У порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви не додано належним чином засвідченої копію паспорта позивача на підтвердження наявності у нього цивільної процесуальної дієздатності, а також копії довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

2) У порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено повної адреси місця проживання відповідача, а також поштовий індекс. Крім того, у порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України, у разі, якщо місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, в позовній заяві зазначається останнє відоме зареєстроване його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

3) У порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено ціну позову, яка відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. Одночасно звертаю увагу заявника, що визначення ціни позову є обов`язковою умовою для визначення розміру судового збору, що в свою чергу є необхідним при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат при ухваленні судового рішення у справі.

4) У порушення п. 4 та п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України при викладі обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у позовній заяві відсутнє правове обґрунтовування позовних вимог, тобто способу захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

5) У порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

6) У порушення п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

30 листопада 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку (поштове відправлення №603 Укрпошта) від позивача на виконання вимог ухвали суду від 21 листопада 2023 року надійшла нова редакція позовної заяви з додатками у кількісті примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Проте, як зазначив суд в ухвалі від 05 грудня 2023 року про повернення позовної заяви, недоліки позовної заяви позивачем були усунуті лише частково, а саме: виконано вимоги пунктів 2-6 ухвали суду від 21 листопада 2023 року та не виконаний пункт 1 вказаної ухвали суду.

Так, в пункті 1 ухвали суду від 21 листопада 2023 року позивачу було вказано, що у порушення вимог п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України до позовної заяви не додано належним чином засвідченої копію паспорта позивача на підтвердження наявності у нього цивільної процесуальної дієздатності, а також копії довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Копії вказаних документів позивачем до нової редакції позовної заяви так і не були додані.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.185 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач по справі ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви 30 листопада 2023 року подав позовну заяву в новій редакції.

Суд першої інстанції в ухвалі від 05 грудня 2023 року зазначив, що у порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано належним чином засвідченої копії паспорта позивача на підтвердження наявності у нього цивільної процесуальної дієздатності, а також копії довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Проте, відповідно до вимог ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві повинно бути зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

Вказана інформація була зазначена позивачем у позовній заяві. При цьому, законом не вимагається надання копії паспорту та копії довідки про присвоєння РНОКПП.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків, й повернув подану позовну заяву, тим самим обмеживши позивача у доступі до правосуддя.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги норми ч.1 ст. 257 ЦПК України, згідно якої, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а отже, суд не позбавлений можливості, у разі встановлення під час розгляду справи відповідних обставин, прийняте відповідне процесуальне рішення.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова