У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/504/23 № 2/610/118/2024
м. Балаклія28 лютого 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

позивача: ОСОБА_1 ,

секретарів: Афоніної Д.О., Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про визнання порушення права на працю,

в с т а н о в и в:

31.07.2023 ОСОБА_1 пред`явив позов про порушення права на працю відповідно до Конституції України (а.с. 1-3).

Ухвалою судді від 04.08.2023 позовну заяву було залишено без руху з підстав порушення вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: подана позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивача, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача та його офіційної електронної адреси, адреси електронної пошти; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору, не зазначено підстави звільнення позивача від сплати судового збору (а.с. 34).

22.08.2023 позивачем подано повідомлення-вимогу наступного змісту: «17.08.2023 Людина Громадянин в статусі Власника Основного Кредитора ОСОБА_2 отримав на пошті лист під назвою Ухвала Іменем України на якому зазначене елемент герба України, відсутній підпис під назвою судді В.М. Стригуненко, відсутні його данні, хто ця особа і якої права суб`єктності…» Стосовно отриманої ухвали судді від 04.08.2023 позивач також заявляє: «Відсутня печатка з Державним Гербом України, Державного органу судової влади…» Також зазначає, що Балаклійський районний суд Харківської області - «це приватна організація з керівником Носовим Геннадієм Сергійовичем… Державний орган влади не може вимагати гроші, це кримінальний злочин, якщо Балаклійський суд таким є. Тобто дії такі під назвою судді Стригуненко В.М. на мою думку є ознаками злочину ст. 161 КК України, а також ст. 353 КК України». У повідомленні-вимогі також зазначено: «Забороняю ігнорувати мою волю та звертатися до мене по іншому ніж зазначено Мною. Людина в статусі Власника Основний Кредитор ОСОБА_3 » (а.с. 37-38).

Ухвалою судді від 28.08.2023 відкрито провадження та призначено судове засідання у справі (а.с. 43).

Стосовно цієї ухвали позивач у своєму повідомленні-вимозі від 11.10.2023 зазначив, що він «отримав по пошті авторський твір від 11.09.2023 під назвою Ухвала без Іменем України, на якому не зазначено елемента герба України, відсутній підпис під назвою судді В.М. Стригуненко, відсутні його дані, хто ця особа і якої права суб`єктності…Цей авторський твір написаний на мою думку відповідно до ст. 241 п. 1 ЦК України, тобто це вчинення правочинів з перевищенням повноважень, на яку - я людина не даю згоду… Тобто дії такі під назвою судді Стригуненко В.М. на мою думку є ознаками злочину ст. 161 КК України,…а також ст. 353 КК України…Ваш авторський твір не приймається мною…». Щодо Балаклійського районного суду Харківської області позивач неодноразово наголошує, що «це приватна організація, з керівником ОСОБА_4 , що є порушенням ст. 8 ГК України, де Державні органи не можуть займатися підприємницькою діяльністю…» (а.с. 48-49).

У своєму повідомленні-вимозі від 28.11.2023 ОСОБА_1 вказує на те, що на минулому засіданні йому не було повідомлено, якої правосуб`єктності суд та інше та повідомив: «Якщо в суді морське (комерційне право) то я вам повідомляю я не в вашій юрисдикції,.. резервую і вимагаю суд проводити засідання в природному (позитивному) праві» (а.с. 81-82).

Аналогічні висновки щодо правосуб`єктності суду та судді позивачем викладено також в повідомленні - вимозі про забезпечення явки та витребування доказів відповідача для всебічного та об`єктивного розгляду справи від 04.01.2024, у прийняття до розгляду якого судом було відмовлено ухвалою від 04.01.2024 на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України (а.с. 91).

У повідомлення-вимозі про застосування права від 29.01.2024, а також в уточненому повідомленні-вимозі про застосування права від позивач вкотре наголошує, що йому не повідомлено «правомочність суду та повноваження судді», висловлює свої сумніви стосовно судді: «відсутні його дані, хто ця особа і якої правомочності, тобто це юридична особа публічного права позитивного континентального права и юридична особа приватного, тобто комерційного морського права», «ваші листи не приймаються мною», «ці листи під назвою УХВАЛИ Балаклійського районного суду Харківської області на мою думку є ознаками кримінального злочину». Також позивач зазначає: «Вимагаю повідомити суддю Стригуненко В.М. під назвою суддя, тобто це громадянин України, паспорт громадянина України, посвідчення судді...», «відмовляюся мати справу з установою або установами, що мають назву (назви) «Балаклійський районний суд Харківської області» і/або «БАЛАКЛІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ», які вважають себе судом України, проте, за наведеними даними, такими не є» (а.с. 124-130, 133-139).

13.02.2024 позивач подав до суду повідомлення-вимогу про відмову в наданні послуг співробітника під назвою (суддя Стригуненко В.М.)., в якій зазначає, що «не потребує в наданні послуг співробітника під назвою «судді Стригуненко В.М.» (а.с. 149).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивачем не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від плати судового збору відповідно до закону (а.с. 142-143).

На виконання вищевказаної ухвали позивачем 20.02.2024 подано повідомлення-вимогу про усунення недоліків після відкриття провадження, в якій позивач зазначає, що «на судовому засіданні співробітник під назвою «суддя Стригуненко В.М.» організації БАЛАКЛІЙСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ… не повідомив мене про правосуб`єктність, тим самим порушив мої права» а також, що «цей співробітник під назвою «суддя Стригуненко В.М.» організації БАЛАКЛІЙСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ…навмисно ігнорує те, що зазначив своє волевиявлення, що я - ОСОБА_5 в статусі Власника Основний Кредитор ОСОБА_2 , а не фізична особа».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналіз змісту частини другої статті 44 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Частиною другою статті 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема , подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 викладено висновок, що у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик.

Учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також у неупередженості або об`єктивності суддів та може скористатися інститутом відводу суддів за наявності визначених законом підстав. Проте у скаргах і заявах, як по суті, так і з процесуальних питань, повинен бути стриманим і коректним у словах, утримуватися від надання особистісних характеристик і оцінок, а тим більше надуманих звинувачень суддів у вчиненні злочинів.

У постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14 (провадження №14-92 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого в силу вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою до застосування судами, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає , що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Шehбk v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства .

ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання, зокрема, якщо заявник під час звернення до ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності у справах «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00, 18589/02, «Ржегак проти Чеської Республіки» від 18 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Апініс проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06, пункт 15).

Позивач ОСОБА_1 у поданих ним процесуальних документах і безпосередньо у судовому засіданні неодноразово не визнавав і не визнає Балаклійський районний суд Харківської області як орган судової влади в Україні, суддю Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненка В.М. як носія судової влади в Україні, вважаючи їх самозванцями, судові рішення, ухвалені у справі, використав принизливі та образливі висловлювання, у т.ч. наводить наклепницькі та безпідставні звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, у вимаганні судом від нього грошей, чим виявив очевидну неповагу до суду, судді, судових рішень, діє з метою завдання шкоди та заплямування репутації самої інституції судової гілки влади, її представників, всупереч вимогам ст. 48 ЦПК України вимагає від суду звертатися до нього, не як до сторони у цивільному процесу - позивача, а як до «Людини в статусі Власника Основний Кредитор ОСОБА_2 , а не фізичної особи», всупереч закону намагається встановлювати свої правила.

Фактичні дії позивача суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. При цьому він виходить за межі допустимої та легітимної критики, його поведінка є явно необґрунтованою, суперечить легітимній меті щодо права особи на звернення до суду, основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема, і у разі зловживання таким правом на звернення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд повідомляє, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторній подачі позовної заяви, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її залишення без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про визнання порушення права на працю залишити без розгляду.

2.Роз`яснити позивачу право повторного звернення до суду з аналогічними вимогами.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.М. Стригуненко