У х в а л а

29 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 750/7275/23

Провадження № 61-2051ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерська бізнес група Чернігів» (далі - відповідач), інтереси якого представляє адвокат Леонов Олександр Євгенович (далі - адвокат),

на заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 серпня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 8 січня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до відповідача про відшкодування збитків і

в с т а н о в и в:

1. У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 70 800,00 грн збитків. Мотивував так:

- 17 лютого 2022 року позивач звернувся до сервісного центру відповідача з метою отримання гарантійного ремонту системного блока персонального комп`ютера (модель EXPERT PC I10700KF.16S9.3060T.G3007, серійний номер 217) (далі - системний блок) на підставі гарантійного талону. Відповідач прийняв системний блок на зберігання, що підтверджує акт приймання-передачі від 17 лютого 2022 року;

- у квітні 2022 року позивач звернувся до відповідача за отриманням відремонтованого системного блока, проте отримав відмову у поверненні речі, оскільки такий блок зник;

- позивач неодноразово усно звертався до відповідача з вимогою про повернення відремонтованого системного блока або про відшкодування 70 800,00 грн. 13 квітня 2023 року подав претензію щодо отримання такого відшкодування. Однак ні кошти, ні відповідь на претензію не отримав.

2. 17 серпня 2023 року Деснянський районний суд міста Чернігова ухвалив заочне рішення, згідно з яким позов задовольнив: стягнув із відповідача на користь позивача 70 800,00 грн збитків і 9 973,60 грн судових витрат. Мотивував так: відповідач втратив системний блок, який позивач передав йому на зберігання, і має відшкодувати його вартість; звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення не доводить відсутності його вини, тому не може бути підставою для звільнення від обов`язку виплатити відшкодування; за обставин непереборної сили відповідач, який про них стверджував як про підставу неможливості належного виконання зобов`язання, мав довести їхню наявність і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

3. 8 січня 2024 року Чернігівський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою заочне рішення суду першої інстанції залишив без змін і стягнув із відповідача на користь позивача 6 500,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Навів аналогічні мотиви.

4. 8 лютого 2024 року адвокат в інтересах відповідача надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені рішення судів й ухвалити нове - про відмову в позові.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Предметом спору є відшкодування збитків. Ціна позову становить 70 800,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5.5. У касаційній скарзі адвокат звернув увагу на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та стверджує, що справа має для відповідача виняткове значення. Обґрунтував так:

- із незалежних від відповідача причин 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне вторгнення країни-агресора на територію України. До 1 квітня 2022 року місто Чернігів майже з усіх сторін перебувало в оточенні ворожих військ. Його обстрілювали з мінометного та важкого озброєння, а також за допомогою ворожої авіації. Тривалий час не було світла та руху транспорту. У цей період відповідач не здійснював діяльність і не надавав жодних послуг, не мав доступу до приміщення, у якому знаходилось, зокрема, майно позивача;

- коли працівникам відповідача вдалося потрапити до цього приміщення, вони виявили пошкоджені (вибиті) вікна, двері та відсутність обладнання і майна, в тому числі системного блоку;

- відповідач подав заяву про вчинення злочину, за результатами розгляду якої Чернігівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернігівській області 12 липня 2022 року розпочало кримінальне провадження № 0003425 за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України. Список викраденого майна, яке перебувало у відповідача на ремонті, складається з 442 пунктів. Його сукупна вартість становить 3 918 834,82 грн;

- винятковість значення цієї справи для відповідача полягає у тому, що звернення позивача до суду з вимогою про відшкодування збитків надалі може мати преюдиціальний характер для інших споживачів;

- відповідач не зобов`язаний відповідати за крадіжку та/або знищення майна третіми особами, оскільки ці обставини є непереборною силою (форс-мажором).

5.6. Доводи про те, що відповідач не здійснював діяльність до квітня 2022 року і лише тоді довідався про пошкодження його приміщення та викрадення з останнього майна (зокрема належного позивачеві), про сукупну вартість викраденого тощо адвокат у касаційній скарзі не підтвердив жодними доказами. До касаційної скарги додав виключно ордер, а також копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правничої допомоги, документа про сплату судового збору та касаційної скарги для іншої сторони. Відсутня також інформація про те, що відповідач не застрахував його відповідальність і майно.

5.7. З огляду на вказане адвокат не обґрунтував потребу в касаційному перегляді судових рішень, із якими не погодився відповідач. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, адвокат теж не обґрунтував. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Відповідач отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Адвокат в інтересах відповідача подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права відповідача на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерська бізнес група Чернігів» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 серпня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 8 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерська бізнес група Чернігів» про відшкодування збитків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук