Номер провадження: 22-ц/813/1922/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу, постановлену під головуванням судді Бобуйка І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору, а також витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. копії договору купівлі-продажу квартири №282 від 06.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору.

16 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про застосування заходів процесуального примусу до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. задоволено.

Застосовані до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також супровідних документів, що збереглися у справі стосовно даного договору.

12 липня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з клопотанням про застосування заходів процесуального примусу до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. за невиконання ухвали суду від 09 березня 2023 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. задоволено.

Застосовано до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. копії договору купівлі продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також супровідних документів, що збереглися у справі стосовно даного договору.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська О.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволені клопотання відмовити, справу передати на розгляд суду першої інстанції в іншому складі суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд безпідставно постановив ухвалу без участі і повідомлення нотаріуса, також нотаріус не отримувала клопотання позивача у зв`язку з чим не могла реалізувати своє право на надання заперечень.

Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги порядок, щодо відшкодування судових витрат, що стосуються витребування доказів та не вирішив вказане питання за клопотанням позивача про витребування доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Бузовський І.М., представник ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для її скасування, а ухвалу суду законною та такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання, призначене на 27 лютого 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 105-111).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В., її адвоката Саїнчук А.О., адвоката Логовського В.В., представника ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу підлягає закриттю, з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», § 47).

До того ж ЄСПЛ указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», § 53, 55).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхнім процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Право на суд, одним із принципів якого є право доступу до правосуддя в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності, застосовуючи відповідні правові засоби, передбачені процесуальним законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11 рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною другою статті 352 ЦПК України встановлено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку така ухвала, як ухвала про застосування заходів процесуального примусу з вилученням копій документів відсутня, тоді як можливість оскарження ухвали про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу передбачена (пункт 18 частини першої статті 353 ЦПК України).

Тобто, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо стягнення штрафу в порядку процесуального примусу (пункт 18 частини першої статті 353 ЦПК України).

Тобто, ухвала суду першої інстанції щодо застосування заходів процесуального примусу з вилученням копій документів не може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не повинен був відкривати провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу.

Керуючись ст.ст. 358, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 березня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова