Номер провадження: 22-з/813/97/24
Справа № 947/1038/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
26.02.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження
заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Атаманчук Наталія Сергіївна , про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності, в с т а н о в и в:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності.
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 28 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнив частково. Встановив юридичний факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідної сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоюрідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні позову в іншій частині відмовив.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2024 року заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Атаманчук Наталія Сергіївна , про ухвалення додаткового рішення призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Від ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_6 , надійшла заява про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, в обґрунтування якої відповідач послався на те, що заявником пропущено строк на подання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник позивача у судовому засіданні просив заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Колегія суддів, дослідивши подану ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення вважає за необхідне зазначити наступне.
Зі зімісту вказаної заяви та долучених доказів вбачається, що ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Щодо вимог заяви про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, понесених у суді першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно частини 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Відповідно до частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21 зазначено, що виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Отже, кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 134 ЦПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.
За вказаних обставин, вирішення питання стосовно витрат, які ОСОБА_1 понесла у суді першої інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 134 ЦПК України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України не зверталася до закінчення судових дебатів із заявою про стягнення витрат понесених у суді першої інстанції.
Докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надано.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що Київський районний суд м. Одеси рішенням від 28 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також не порушила питання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених у суді першої інстанції, відповідного клопотання до апеляційної скарги не додала.
Враховуючи викладені обставини з огляду на не здійснення ОСОБА_1 дій на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Атаманчук Наталія Сергіївна , про стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді першої інстанції слід відмовити. Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що клопотання відповідача про залишення без розгляду заяви в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо вимог заяви про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Атаманчук Наталія Сергіївна , задоволено. Одеським апеляційним судом вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача.
ОСОБА_1 у строк передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, подано заяву про ухвалення додаткового рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Колегія суддів враховує доводи заяви ОСОБА_2 , викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Визначаючи розмір судових витрат понесених у суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з відповідача апеляційний суд враховує, що позиція ОСОБА_1 і виклад відповідних аргументів як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції є подібними, апеляційна скарга є невеликою за змістом, тому час витрачений представником скаржника на підготовку апеляційної скарги не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним. Апеляційний суд вважає справедливим, з урахуванням предмету та підстав позову, категорії та складеності справи, невеликого об`єму доказів та матеріалів, що витрачений адвокатом час на підготовку апеляційної скарги не може перевищувати 2 години.
Щодо наданих послуг: «більше, як одна година очікування початку судового засідання» (1 година) 1500 грн та «участь у судовому за сіданні 22.01.2024 року, враховуючи очікування початку судового засідання більш, як 1 година» (1 година) 2400 грн, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду проведено одне судове засідання, яке тривало близько 30 хвилин, розгляд справи, призначеної на 22.01.2024 року, дійсно розпочався пізніше, час очікування представника позивача склав до 1,5 години, разом з тим, згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги вартість послуги «більше як одна година очікування початку судового засідання» 1 годину складає 500 грн, тому вимога про стягнення 1500 грн за послугу «більше як одна година очікування початку судового засідання», є необґрунтованою. Окрім цього, оскільки представником позивача заявлено про надання окремої послуги «більше як одна година очікування початку судового засідання», то визначення вартості оплати за участь у судовому засіданні 22.01.2024 року, з повторним урахуванням очікування початку судового засідання більш, як 1 година колегія суддів вважає необґрунтованим.
Також колегія суддів враховує, що судове засідання, призначене на 26.02.2024 року, на якому розглядалась заява про ухвалення додаткового рішення тривало близько 20 хвилин.
Щодо наданої послуги про отримання копії рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що представник ОСОБА_1 - Атаманчук Н.С. зареєстрований в особистому кабінеті Електронного суду, копії судових рішень, ухвалених Одеським апеляційним судом, зокрема і постанови від 22.01.2024 року отримував у відповідності до ч. 5, 7 ст. 14 ЦПК України, що підтверджується довідками, тому час зазначений на надання відповідної послугу також колегія суддів вважає невмотивованим.
Позивач просить стягнути витрати на складання заяви про ухвалення додаткового рішення. Однак заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22).
На підставі викладеного, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дослідивши надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень відповідача, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткової постанови та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи у розмірі 7000 грн. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись, ст. 133, 141, 246, 270, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Атаманчук Наталія Сергіївна , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 7000 грн.
В іншій частині відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 01 березня 2024 року.
Головуючий В.А. Коновалова
Судді О.Ю. Карташов