УХВАЛА

04 березня 2024 року

м. Київ

справа № 484/5710/19

провадження № 61-49вп24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ситнік Олени Миколаївни у справі за заявою ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, Миколаївського апеляційного суду, Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання незаконними рішень і дій органів державної влади, відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів державної влади, стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з заявою про визначення підсудності цивільної справи за його позовом до держави Україна в особі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, Миколаївського апеляційного суду, Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання незаконними рішень і дій органів державної влади, відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів державної влади, стягнення безпідставно набутих коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 27 лютого 2024 року призначено суддю-доповідача Ситнік О. М.

28 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Ситнік О. М. на підставі пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України вважаючи, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду, у складі Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання, іншому судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2024 заяву ОСОБА_1 про відвід передано для вирішення судді Верховного Суду Шиповичу В. В.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма статті 40 ЦПК України).

Необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.

ОСОБА_1 свою заяву про відвід судді Ситнік О. М. на підставі пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України обґрунтував тим, що його заяві про визначення підсудності цивільної справи було присвоєно унікальний номер 484/5710/19, однак справа з номером 484/5710/19 вже розглянута по суті та зберігається в архіві Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. За таких обставин ОСОБА_1 вважав, що порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Підстави для відводу судді передбачені, зокрема частиною першою

статті 36 ЦПК України, згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).

Крім того, статтею 37 ЦПК України передбачені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляду справи, зокрема суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

На час вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід відсутні підстави вважати, що суддя Ситнік О. М., виявляє особисту упередженість та/або має пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Положеннями частини третьої, четвертої, п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частини першої, третьої, статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

17 серпня 2021 року Вищою радою правосуддя ухвалено рішення за

№ 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі - Положення).

Пунктом 57 розділу IV «Особливості автоматизованого розподілу судових справ» Положення передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду судових справ (проваджень) здійснюється в суді у порядку, визначеному процесуальним законом, у день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Аналогічно питання щодо розподілу судових справ врегульовано у пункті 2.3.1 Розділу 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України 02 квітня 2015 року за № 25, в якому зазначено, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 було затверджено Тимчасові засади використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді (далі - Тимчасові засади).

Тимчасові засади використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді з метою введення в дію змін, унесених до процесуального законодавства, приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями у відповідність із нормами процесуального законодавства (діють до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) та визначають правила: 1) застосування цього Положення з урахуванням юрисдикції та інстанційності Верховного Суду, норм процесуальних кодексів та законів України, зокрема, щодо автоматизованого розподілу позовних та інших заяв, апеляційних, касаційних та інших скарг, кримінальних проваджень, клопотань, подань та інших визначених законом процесуальних документів, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, судових справ (далі - судові справи) між суддями; 2) визначення складу суду у Верховному Суді (пункт 1.1 Тимчасових засад (зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду

від 16 листопада 2018 року № 10, від 24 травня 2019 року № 7)).

Згідно з пунктом 1.7 Тимчасових засад визначення судді-доповідача (колегії суддів) для розгляду судових справ здійснюється автоматизованою системою документообігу суду (далі - АСДС) під час реєстрації документів відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду або Великої Палати - користувачем АСДС, який має відповідні функціональні обов`язки та права, а також в інших випадках необхідності визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу з урахуванням спеціалізації (за наявності).

Як вбачається із протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27 лютого 2024 року у автоматизованому розподілі справи за заявою ОСОБА_1 брали участь 24 судді Верховного Суду, за виключенням суддів, які перебували у відпустці, відрядженні чи на лікарняному.

Будь-які достовірні відомості про те що під час призначення справи судді Ситнік О. М. було порушено порядок визначення судді для розгляду справи відсутні, як і відсутні об`єктивні докази того, що в даному випадку присвоєний під час реєстрації номер справи вплинув на результати її автоматизованого розподілу між суддями Верховного Суду.

Оцінивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали провадження

№ 61-49вп24, вважаю, що доводи заяви ОСОБА_1 не свідчать про наявність підстав для відводу судді Ситнік О. М.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Оскільки під час розгляду заяви ОСОБА_1 передбачені законом підстави для відводу судді не встановлені, у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 14, 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ситнік Олени Миколаївни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович