Номер провадження 2/243/620/2024
Номер справи 243/938/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«04» березня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат СТАТІВА Олена Володимирівна, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , та дві земельні ділянки площею 2,120 га та 5,950 га. За життя ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 . Після смерті сестри за заявою позивача в Другій Слов`янській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа. Позивач отримала документи на земельні ділянки, але за браком коштів не встигла отримати свідоцтво про право власності на будинок. Згодом позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця. Будинок був побудований у 1970 році, на час будівництва закон не вимагав реєстрації права, як і наступного переходу такого права, а відомості про об`єкт нерухомого майна вносились до погосподарської книги.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 .

Позивач, ОСОБА_1 , та представник позивача - адвокат Статіва О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1002130 від 07 лютого 2024 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову заперечень немає.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 травня 1994 року.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04 травня 1950 року.

02 березня 1973 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7 , який було розірвано 25 листопада 2014 року, що підтверджується записом у паспорті громадянина України.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними сестрами.

22 травня 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла у власність ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , право на земельні ділянки площею 5,950 га та 2,120 га, розташовані на території Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2014 року.

Згідно з довідкою Другої Слов`янської державної нотаріальної контори від 05 серпня 2014 року №372/02-14, ОСОБА_1 дійсно прийняла спадщину на все майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до архівної довідки Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області від 06 грудня 2023 року №01/02.07-13, в погосподарській книзі Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області №4 за 2016-2020 року «власником/користувачем» будинку АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 . Площа земельної ділянки в користуванні на 1 січня 2016 року: 0,4200.

Згідно з довідкою виконкому Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 21 лютого 2014 року №110, ОСОБА_1 дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 та вела спільне сумісне господарство по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку, загальною площею 62,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14 листопада 2023 року ринкова вартість вказаного будинку становить 50 000 грн.

Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вказаний будинок на ім`я спадкодавця.

Таким чином, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом у передбачений законом строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Таким чином, позивач є спадкоємцем житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_3 , відомості про право власності за якою на вказаний будинок були внесені до погосподарської книги.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача на задоволення позову та визнання права власності на вказане нерухоме майно, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 259, 263 - 265, 273, ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат СТАТІВА Олена Володимирівна, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за запвітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня-сарай «Б», сарай «В», погріб «Г», ворота з парканом №1, огорожа №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова