Справа №932/9557/23
Провадження № 2/932/1127/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100 468,47 грн.; витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.03.2023 року в м. Дніпро в районі перехрестя вул.Володимира Мономаха та вул.Князя Володимира Великого відбулось ДТП за участю автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу на праві власності. Для оцінки нанесеного в результаті аварійного пошкодження автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , матеріального збитку, він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , та отримав звіт №98/62.10.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 03.10.2023, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, складає 524 286,28 грн., ринкова вартість КТЗ марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , до пошкодження, становить 419 418,36 грн., ринкова вартість КТЗ марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , після пошкодження, становить 198 721,86 грн. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду з урахуванням франшизи у розмірі 100 468,47 грн. (419 418,36 грн. сума матеріального збитку (вартість автомобіля до ДТП) 198 721,86 грн. вартість автомобіля після ДТП 122 728,03 розмір страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» +2500 грн. франшиза = 100 468,47 грн.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою від 25.10.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження по справі та копія позовної заяви з додатками до неї, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України відповідач є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалась.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до частин 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується доказами, що 09.03.2023 року о 07 год. 30 хв. на перехресті вул. Володимира Мономаха та вул.Князя Володимира Великого в м.Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30.12.2021 року власником транспортного засобу марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», згідно полісу обовьязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ №2698245 від 13.04.2022, строк дії з 14.04.2022 по 13.04.2023, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн. франшиза 2500,00 грн.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення.

Згідно зі ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст.ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Встановлено, що в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль було пошкоджено; 01.10.2023 року позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 для підготовки звіту про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №98/62.10.23 суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку транспортного засобу марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 419 418,36 грн.; ринкова вартість транспортного засобу марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 становить 198 721,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивіль них справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст.1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК України) і може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги як в деліктному так і договірному видах зобов`язань. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася за вини відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди та особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати цю шкоду.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Як передбачено п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи, страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Тому обов`язок компенсувати суму франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, вказаними вище положеннями закону покладається на страхувальника або особу, яка є відповідальною за завдані збитки. Отже, у позивача після виплати страховиком страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, виникло право вимоги до відповідача відшкодувати суму цієї франшизи, яка по своїй суті є компенсацією майнової шкоди та різницею між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою, а у відповідача як у відповідальної за завдані позивачу збитки особи, відповідно, виник обов`язок оплатити цю шкоду позивачу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, яка становить 100 468 грн. 47 коп. (419 418,36 грн. сума матеріального збитку (вартість автомобіля до ДТП) 198 721,86 грн. вартість автомобіля після ДТП 122 728,03 розмір страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» +2500 грн. франшиза = 100 468,47 грн.).

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. позивач надав суду: договір №232/23 про надання правової допомоги від 08 вересня 2023 року, укладений між клієнтом ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Мельниченко та партнери», в особі керівника Мельниченка М.С.; акт приймання-передачі виконаних робіт від 07 листопада 2023 року, в якому зроблено детальний опис наданих послуг та згідно якого Адвокатським бюро «Мельниченко та партнери» надано правову допомогу щодо підготовки до судового розгляду цивільної справи про відшкодування ОСОБА_2 матеріальної шкоди, а ОСОБА_1 прийняв виконані роботи на суму 25000 грн.; квитанцію про сплату вказаної суми за надання послуг №0.0..1.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) суму завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди у розмірі 100 468 грн. 47 коп., понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. 00 коп., а всього 125 468 грн. 47 коп. (сто двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень сорок сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева