КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3847/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року (суддя Гребенюк В.В.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про визнання прилюдних електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту недійсними,

встановив:

у жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила: визнати недійсними прилюдні торги від 29 серпня 2019 року, проведені Державним підприємством «Сетам» щодо реалізації предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , що складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 80,40кв. м, житловою площею 51,30кв. м, на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс»; визнати недійсним протокол № 428628 про проведення електронних торгів 29 серпня 2019 року Державним підприємством «Сетам» щодо реалізації предмету іпотеки на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс»; визнати недійсним акт приватного виконавця Яцишина А.М. про проведені електронні торги на підставі протоколу № 428628 про проведення електронних торгів Державним підприємством «Сетам» 29 серпня 2019 року щодо реалізації предмета іпотеки на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс»; здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, замінено відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року позов

залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою позивачки у судове засідання.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивачка зазначає, що судове засідання, яке було призначено на 30 березня 2023 року, вона просила відкласти у зв`язку із хворобою її представника, надіславши до суду відповідне клопотання. Перед судовим засіданням, призначеним на 25 квітня 2023 року, вона також направила на електронну пошту суду заяву про відкладення судового засідання та в телефонному режимі попередила помічника судді про неможливість явки у судове засідання з поважних причин.

Позивачка вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги те, що її неявка у судове засідання 30 березня 2023 року мала місце з поважних причин, що підтверджено належними доказами, а відтак суд першої інстанції зробив помилковий висновок про повторну її неявку у судове засідання та наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юрфактор Сервіс» просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 28 березня 2023 року по справі № 711/7486/19, зазначає, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду, правове значення в цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач стверджує, що позивачка двічі поспіль не з`явилася в судове засідання, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала, про час та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином на адресу вказану нею у позовній заяві, крім того в поданій апеляційній скарзі позивачка підтвердила свою обізнаність про час та місце проведення обох судових засідань.

Крім цього відповідач зазначає, що провадження по справі було відкрито ще 30 жовтня 2019 року, а позивачка систематично не з`являлась у судові засідання, переслідуючи мету затягування розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», Акціонерне товариство «Сенс Банк» та його представник - Стеценко М.В., Буайта Джордж, служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на наявні в матеріалах справи поштові та електронні адреси (с.с.202-213 т.4), у судове засідання не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, клопотання про його перенесення не подали, тому на підставі положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Звірюки С.Л., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового

розгляду, не з`явилася у судові засідання, призначені на 30 березня 2023 року та 25 квітня

2023 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, редакція якої діяла на час постановлення ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо».

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (с.с.72 т.1).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2021 року (с.с.60-63 т.2).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Опришко Е.В. була присутня у зазначеному підготовчому судовому засіданні та своїм підписом у розписці засвідчила, що повідомлена про дату судового засідання (с.с.64 т.2).

Судове засідання, призначене на 10 лютого 2021 року, було відкладено на 1 липня

2021 року за клопотанням позивачки, про що позивачка була повідомлена та підтвердила це своїм підписом у розписці (с.с.233 т.2).

1 липня 2021 року позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що вона захворіла, а її представник задіяна в слідчих діях в рамках кримінального провадження (с.с.14 т.3).

У зв`язку із неявкою позивачки судове засідання було відкладено на 20 жовтня 2021 року (с.с.10-11 т.3), про що ОСОБА_1 повідомлена шляхом направлення судової повістки на вказану нею у позовній заяві адресу: АДРЕСА_2 , однак судова повістка повернулася до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (с.с.22-23 т.3).

У подальшому судові засідання призначалися на 2 лютого 2022 року, на 24 березня 2022 року, на 5 серпня 2022 року, на 5 жовтня 2022 року, на 24 жовтня 2022 року, на 15 листопада 2022 року, на 14 грудня 2022 року. У зазначені судові засідання позивачка не з`являлася.

У судовому засіданні 9 лютого 2023 року позивачка заявила клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки її представник зайнята в іншому судовому процесі, у зв`язку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву до 14 березня 2023 року, про що позивачка повідомлена під розпис (с.с.186-188 т.3).

У судовому засіданні 14 березня 2023 року ОСОБА_1 та її представник - адвокат Цесельська І.В. просили оголосити перерву для подачі доказів з дотриманням вимог ЦПК України, у зв`язку із чим у судовому засіданні оголошено перерву до 30 березня 2023 року, про що позивачка та її представник своїми повідомлені під розпис (с.с.210-212 т.3).

У судове засіданні 30 березня 2023 року позивачка та її представник не з`явилися, 29 березня 2023 року позивачка подала до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою її представника - адвоката Опришко Е.В. (с.с.219 т.3).

Відповідно до довідки від 30 березня 2023 року, складеної секретарем судового засідання, фіксація судового засідання не здійснювалась, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (с.с.2 т.4).

Судове засідання було призначено на 25 квітня 2023 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена шляхом направлення судової повістки про виклик на поштову адресу, зазначену нею у позовній заяві, АДРЕСА_2 , однак судова повістка повернулася до суду без вручення, з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (с.с.23-24 т.4).

Згідно протоколу судового засідання від 25 квітня 2023 року, позивачка повторно у судове засідання не прибула, головуючий повідомив, що позивачка здійснила дзвінок персоналу суду, повідомивши про неможливість прибути у судове засідання та просила відкласти розгляд справи, заяв чи клопотань до суду не подавала (с.с.28-29 т.4).

Вказані обставини позивачка підтвердила під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під

добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/2, від 26 жовтня 2022 року у справі № 758/3200/19 зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Отже, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду в разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц).

Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2022 року у справі № 158/2344/20).

Водночас згідно з ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивачка не приймала активної участі у розгляді даної справи, не проявила зацікавленості у розгляді судом пред`явленого нею позову, двічі поспіль (30 березня 2023 року та 25 квітня 2023 року) у судові засідання не з`явилася, участь свого представника не забезпечила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала.

При цьому позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, що вона не заперечувала ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного

розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що підтвердженням обізнаності про перенесення судового засідання на 30 березня 2023 року є підпис позивачки та її представника у розписці (с.с.210-212 т.3).

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Судова повістка, направлена ОСОБА_1 про виклик у судове засідання на 25 квітня 2023 року за адресою, зазначеною нею у позовній заяві, повернулася до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки в день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Іншої адреси місця проживання позивачка суду не повідомила.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про належне повідомлення позивачки про судові засідання 30 березня 2023 року та 25 квітня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги, що до судового засідання, призначеного на 25 квітня 2023 року, позивачка на електронну пошту Подільського районного суду міста Києва направила заяву про перенесення розгляду справи і телефонувала помічнику судді 25 квітня 2023 року з повідомленням про неможливість явки у судове засідання, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали справи не містять заяви позивачки, а нею докази направлення будь-якої заяви 25 квітня 2023 року на адресу суду не надано.

Крім того, як вже зазначалося вище, причини повторної неявки позивачки у судове засідання правого значення не мають, так як позивачка не була позбавлена можливості подати заяву про розгляд справи у її відсутність, а норми процесуального права не зобов`язують суд враховувати причини повторної неявки позивачки у судове засідання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що залишаючи позову заяву без розгляду, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 1 березня 2024 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук