Дата документу 06.03.2024 Справа № 335/4319/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4319/23 Головуючий у 1-й інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/627/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сахно Оксани Володимирівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, стягнення суми недоотриманої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сахно О.В. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання права власності на спадкове майно, стягнення суми недоотриманої пенсії, який в ході розгляду справи було уточнено.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла недоотримана пенсія, яка нараховувалась і зберігається на рахунках Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позивач зазначає, що він, як єдиний спадкоємець, звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Н.Г. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу №123/2021.

Враховуючи, що спадкодавцю за життя належала нарахована, але недоотримана пенсія, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, та у зв`язку з неможливістю оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на перераховану, але недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на його користь суму недоотриманої пенсії в розмірі 217 000 грн., а також сплачений судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, стягнення суми недоотриманої пенсії залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сахно О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на перераховану, але недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії за період з 01.12.2017р. по 21.06.2021р., а також суму сплаченого судового збору у справі (як в першій, так і в апеляційній інстанції).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що апелянт є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , відмовляє у задоволенні позовної вимоги про встановлення права власності на спадкове майно. При цьому, судом не надано належної оцінки тому фактові, що доступ до спадкової справи № 123/2021 через воєнні дії та припинення діяльності приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Н.Г. відсутній, і скаржник не може в інший спосіб довести, що саме ним подано заяву про прийняття спадщини та прийнято спадщину в порядку, встановленому законом. ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на прийняття спадщини, ним були надані всі наявні в нього докази, що підтверджують подачу саме ним заяви про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини після смерті батька, бо мати апелянта на цю дату вже була померлою, а інших спадкоємців не було.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на теперішній час він не має жодної можливості, адже за інформацією, отриманою від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції діяльність приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Наталі Геннадіївни припинена з 19.05.2022р., згідно наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18 травня 2022 року № 44/В «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Наталі», документи (в т.ч спадкова справа №123/2021) до Донецького державного нотаріального архіву не передавалися, тому доступ до вказаної спадкової справи відсутній, що підтверджується листом від 07.03.2023 № 9419/10121-1-23/15.5.

Тобто, у ОСОБА_2 відсутня будь-яка можливість отримати свідоцтво про право на спадщину у приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Наталі Геннадіївни (існують перешкоди для оформлення свідоцтва у нотаріальному порядку), а тому наявні підстави для вирішення підтвердження права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Крім того, судом першої інстанції не надано правової оцінки діям відповідача в частині нарахування та невиплати за життя пенсії батькові скаржника - ОСОБА_2 , не встановлено періоду нарахування та суми нарахованої за цей період пенсії. Відповідачем не надано підтвердження, яку ж суму пенсії було нараховано пенсіонеру ОСОБА_2 за період з 01.12.2017р. по 21.06.2021р., а судом першої інстанції також вказана обставина не встановлювалася.

Від представника ГУ ПФУ в Запорізькій області Удовіченко С.А.на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, ОСОБА_2 , представника ГУ ПФУ в Запорізькій області Удовіченко С.А., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив із того, що матеріали справи не містять даних та позивачем не доведено, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Так, наявність відомостей про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 переконливо не доводить, що з заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку звернувся саме позивач. На підтвердження даних щодо відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 надано копію рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2023 року про встановлення факту смерті матері позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, на переконання суду, дані про смерть матері позивача, не виключають можливості наявності інших спадкоємців першої черги за законом після смерті батька позивача - ОСОБА_2 . Отже, позивачем не доведено належними засобами доказування факт прийняття спадщини після смерті батька та відсутність інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа. Виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2017 року було призупинено у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. У період з 01.12.2017 року по 30.06.2021 року (місяць смерті) пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя за поновленням виплати пенсії він не звертався.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 2021 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Київським р/б ЗАГС м. Донецьк 11.12.1968 року (а.с. 12), і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Лашиною Н.Г. 20.08.2021 року заведено спадкову справу № 123/2021 (а.с. 74).

Листом від 07.03.2023 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило представника ОСОБА_1 - адвоката Сахно О.В., що діяльність приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Лашиної Н.Г. припинено з 19.05.2022 року. Документи приватного нотаріуса Лашиної Н.Г. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались. Враховуючи викладене, повідомлено, що доступ до спадкової справи №123/2021, заведеної приватним нотаріусом Лашиною Н.Г. після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , наразі відсутній (а.с. 13).

Відповідно до інформаційної довідки № 74063178 від 22.09.2023 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) у реєстрі відсутня інформація щодо посвідчення заповітів від імені ОСОБА_2 (а.с. 75).

Згідно запиту від 30.08.2021 року № 411/02-14 приватним нотаріусом Лашиною Н.Г. направлявся лист Відділенню Вознесенівського району Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо надання інформації про суму невиплаченої пенсії та будь-яких інших виплат на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 127).

Листом від 16.11.21021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що на запит нотаріуса Лашиної Н.Г., який надійшов до Управління 10.09.2021р., була надана довідка 0800-0501-8/62772 від 17.09.2021р., відповідно до якої недоотриманою є пенсія за період з 09.09.2018 р. по 30.06.2021 р. (а.с.91).

Відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 23.11.2023 року, на запит нотаріуса, який надійшов до Управління 08.09.2023 р., була надана довідка, відповідно до якої недоотриманою є пенсія за період з вересня 2018 по червень 2021 р. в сумі 193 472,95 грн. (а.с. 115).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, на яку позивач посилається у позовній заяві, до складу спадщини входять суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21 припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що він є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до спадкового майна після смерті якого належить невиплачена пенсія.

Крім того, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції зазначило позивачу, що у зв`язку із відсутністю доступу до вже заведеної спадкової справи, що перешкоджає на теперішній час отриманню свідоцтва про право на спадщину, вказало ОСОБА_1 про можливість визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Отже, позивач успадкував належні батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Розмір недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 09.09.2018 року по 30.06.2021 року у сумі 193 472,95 грн. підтверджено відповідями на запит ГУ ПФУ в Запорізькій області (а.с. 91, 115).

Колегія суддів зауважує, що обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2022 року по справі № 727/12371/21.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 , отже успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).

Як зазначалося вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на його користь суму недоотриманої пенсії за період з 01.12.2017р. по 21.06.2021р., проте, в суді першої інстанції позовних вимог про стягнення суми недоотриманої пенсії за період з 01.12.2017р. по08.09.2018р. заявлено не було, у зв`язку з чим, колегія суддів не приймає і не розглядає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення суми недоотриманої пенсії за період з 01.12.2017р. по08.09.2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з відповідним позовом щодо стягнення суми недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2017р. по08.09.2018 року.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог, а саме, визнання за ОСОБА_1 право власності на перераховану, але недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за період з 09.09.2018 року по 30.06.2021 року у сумі 193 472,95 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПКУкраїни).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви за сукупністю позовних вимог сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 170 грн. (1074 грн. + 1096 грн.) (а.с. 20, 34), при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 3 255 грн. (а.с. 171). За вищевказаних обставин з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно частці задоволених позовних вимог в загальному розмірі 5 127,98 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сахно Оксани Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, стягнення суми недоотриманої пенсії задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на перераховану, але недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування у розмірі 193 472 (сто дев`яносто три тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 95 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 5 127 (п`ять тисяч сто двадцять сім) грн. 98 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 березня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко