Справа № 747/487/23
Провадження № 2/747/8/24
РІШЕННЯ

іменем України

21.02.2024 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Талалаївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Прилуцької міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу з відповідачкою у них є неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 жовтня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна донька сторін залишилась проживати з матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2 фактично з самого моменту розлучення у позивача та відповідача почалися непорозуміння щодо участі у вихованні спільної доньки, а саме у можливості відповідача відвідувати та спілкуватися з дочкою. Відповідач навмисно створювала штучні перешкоди щодо неможливості позивача вільно та нормально спілкуватися з дочкою. Всі намагання позивача врегулювати даний спір призводили до конфліктів зі сторони відповідача, яка чинить перешкоди у спілкуванні позивача зі своєю дочкою та штучно створює обставини, щоб позивач не міг з нею зустрітись - говорить, що дитина хвора, щоб перенести дату зустрічі, на наступну дату говорить, що дитина не готова до зустрічі. Весь час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення, тобто права позивача як батька, на сьогоднішній день є порушеними.

Тому позивач просить суд зобов`язати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити способи участі позивача у вихованні та особистому спілкуванні з донькою за таким графіком -

- перша та третя субота та неділя щомісяця з 10.00 год в суботу до 20:00 год в неділю наступного дня;

- необмежене спілкування батька зі своєю донькою засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування;

- у разі, якщо святкові дні - Новий рік, Паска, Різдво - припадають на день побачення батька з дитиною або цей день передує дню побачення або є наступним після нього, то ці дні та ще два дні після свята донька проводить з батьком та його родичами, в загальному три дні;

- в день побачення позивача з дочкою він має право забирати дочку з садочка чи дому особисто, мати теж забирає дитину від батька особисто;

- спільний відпочинок батька з дитиною в першу половину літніх та зимових канікул 28 днів - 13 днів в період літніх канікул та 14 днів в період зимових канікул - дитина проводить з батьком. Також позивач просить суд зобов`язати відповідача в день зустрічі батька з дочкою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання або перебування дитини, а у разі настання змін повідомити батька про це особисто.

Відповідача ОСОБА_2 позов до неї не визнала. Згідно наданого представником відповідача відзиву жодних перешкод позивач відповідачу в спілкуванні з дитиною не створювала. Мати забезпечує вільне спілкування батька з дитиною та самостійно направляє йому дитячі фото та відео - з дитячого садочку, погулянки, тощо - для того, щоб батько був обізнаний з життям дитини. Крім того, мати з дитиною регулярно приїздить в м Київ для спільного проведення часу батьків з дочкою. Відповідачка не погоджується з вимогою позивача про те, щоб він забирав дитину по місцю свого проживання з ночівлею, оскільки гуртожиток, де він проживає, не пристосований до комфортного перебування там дитини - спільний санвузол, душ, кухня. Чотирьохрічна дитина ні фізично ні психологічно не готова до залишення без матері на довгий час та постійних її поїздок в м Київ. На думку позивача підстави для задоволення позову відсутні, оскільки вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, умови проживання позивача невідомі і її дочка потребує постійного материнського догляду і не може на декілька днів лишатися без матері.

Ухвалою від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2023 року, яке було відкладено за клопотанням представника відповідача на 27 жовтня 2023 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 27 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13 грудня 2023 року, у якому оголошувались перерви до 08 січня 2024 року та 21 лютого 2024 року.

У судових засіданнях по справі позивач т а його представник позов підтримували і просили задовольнити, оскільки як мати так і батько мають рівні права у вихованні дитини. Батько має можливість та бажання бачитися з дитиною, але відповідач часто створює штучні перепони для цього, не дає позивачу вільно бачитися зі своєю дитиною. На даний час позивач перебуває на військовій службі і у нього плаваючий графік вихідних днів. Проживає у гуртожитку, в кімнаті зробив ремонт, для дитини там обладнане спальне місце і є куточок з іграшками. Дійсно, кухня, ванна кімната та туалети у гуртожитку спільні, але відповідач сама довгий час проживала у гуртожитку, готувала на кухні та користувалась і санвузлом і ванною. Позивач намагався мирним шляхом вирішити проблему його спілкування з дитиною, але відповідач або свій графік диктує або придумує причини, не підтверджені документально, щодо неможливості дитини в певний день зустрітися з батьком, який виявляє бажання особисто спілкуватися зі своєю дитиною. Позивач бажає забирати дитину до себе на вихідні дні, відпочивати з дитиною на канікулах, проводити святкові декілька днів разом, безперешкодно і вільно спілкуватися з нею засобами телефонного електронного та іншого засобу зв`язку.

Відповідач та ї представник у судових засідання позов не визнали, оскільки відповідач жодним чином не чинить позивачу перешкод у його спілкуванні з дитиною. Але донька ще досить малого віку, не може довго залишатись без мами і ночувати в батька в гуртожитку, де умови не зовсім відповідні, зокрема спільний санвузол і кухня. Вони влітку приїжджали з дочкою до батька в м Київ, проводили час разом, коли була можливість як у позивача та і у відповідача. З травня 2022 року відповідач з дочкою проживають у м Прилуки, позивачу це відомо, але чомусь він приїжджав у село, де живе мати відповідачки, для зустрічі з дитиною, і тому відповідно її там не було. Часті поїздки доньки в м Київ за 150 км від м Прилуки можуть негативно вплинути на її здоров`я, крім того, відповідачка не має власного транспорту, і потрібно їздити маршрутками.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Прилуцької міської ради - в судове засідання не з`явився, від начальника служби надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, при винесені рішення просять врахувати висновок органу опіки і піклування Прилуцької міської ради та виключно інтереси неповнолітньої дитини. (а.с.86) Тому у відповідності до ч.3 ст 211 ЦПК України розгляд справи проведений без участі представника третьої особи.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «Батько» зазначено ОСОБА_4 , в графі «Мати» - ОСОБА_2 (а.с.7). Висновком органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 23 жовтня 2023 року з`ясовано, що батько дитини ОСОБА_4 не має змоги спілкуватися з малолітньою дитиною, оскільки він проживає у іншому місті та є військовослужбовцем ЗСУ. ОСОБА_4 органу опіки і піклування у телефонному режимі пояснив, що прагне брати участь у вихованні дитини, опікуватися здоров`ям доньки та її розвитком. Під час проведення бесіди з матір`ю ОСОБА_2 вдалося дійти певної згоди щодо встановлення участі батька у вихованні ОСОБА_5 . Мати зазначила, що вона не суперечить побаченням доньки з батьком, всіляко сприяє цьому. Проте просить врахувати вік дитини, її особисті потреби, режим дня. Обом батькам роз`яснено, що всі їхні дії повинні спрямовуватися на забезпечення найкращих інтересів дитини. Батькам рекомендовано між собою узгоджувати період оздоровлення дитини, відвідування родичів батька, перебування доньки у батька на свята. Тому орган опіки і піклування пропонує встановити порядок побачення ОСОБА_4 з малолітньою донькою ОСОБА_7 двічі на місяць протягом шести годин залежно від графіка роботи батька за погодженням з матір`ю дитини. Рекомендовано батькам узгоджувати між собою періоди оздоровлення дитини, перебування у батька на свята. На думку органу опіки і піклування саме таке рішення не суперечитиме інтересам дитини (а.с. 87-88)

Між батьками дитини існує проблема у вирішенні питання побачення батька з дитиною, з цього приводу як позивачем надано скріншоти листування з відповідачем, так і відповідачем надано скріншоти листування з позивачем. В деяких випадках певні обставини складались так, що або відповідач не мала можливості привезти дитину до батька у визначені ним дні, або відповідач не мав можливості зустрітись у ті дні, коли позивач пропонувала зустріч (а.с. 8-12, 26-49). Але з аналізу наданих доказів суд вважає за необхідне зазначити, що батько проявляє інтерес до дитини, має бажання з нею зустрічатись, мати не суперечить зустрічам, але в переписці зазначає, що дитина ще маленька, і не може залишатись на сама з батьком на вихідні, вона не проти того, щоб дочка зустрічалась з батьком, і надає підтвердження таких зустрічей, вона систематично пише батьку про дочку, про її життя. Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та долучених фото в квартирі чисто, зроблений сучасний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка. У дитини облаштоване окреме спальне місце, шафа для одягу, місце для ігор, багато іграшок. (а.с.97-101) Позивач ОСОБА_4 на даний час проходить військову службу по мобілізації в Національній гвардії України згідно наказу від 11.11.2022 року (а.с.102)

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу батьківства і утримання дітей, які регулюються положеннями як Сімейного Кодексу України, так і інших нормативно -правових актів.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод - статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.1 ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог статей 11,15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Відповідно до ст 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків, у тому числі, й на рівномірне виховання батьками, як це встановлено ст 142 СК України. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів частин 1, 2, 3 ст 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи у відповідності до положень частин 1, 2 ст 159 СК України.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей. Отже, фактично предметом спору в даній справі є можливість батька бачитись із дочкою та брати участь у її вихованні.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, статя 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Оскільки позивач є батьком дитини, то мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання дочки. Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні дочки може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього. При цьому для визначення способів спілкування батька із донькою, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дитини та його бажання щодо такого спілкування. Зокрема, при ухваленні даного рішення судом в першу чергу прийнято до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер.

Згідно частин 4-5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо розв`язання спору відносно участі у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері. Тобто, з аналізу вказаних норм матеріального права та висновків ВС/КЦС, вбачається, що той з батьків, з яким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому з батьків спілкуватися з дитиною, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім того, при вирішенні спору даної категорії, обов`язковим є дослідження висновку органу опіки та піклування. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки відповідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, висновок Органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер і чинне законодавство не містить перешкод для встановлення судом іншого, ніж визначений Органом опіки та піклування, місце проживання дитини.

Судом під час розгляду справи досліджувався висновок органу опіки і піклування Прилуцької міської ради від 23 жовтня 2023 року і вважає за необхідне зазначити, що визначений у даному висновку порядок побачення позивача з неповнолітньою дитиною містить обґрунтування та мотивування прийняття саме такого порядку, суд бере його до уваги та кладе в основу рішення, так як на думку суду саме висновок органу опіки і піклування, який винесений у відповідності до вимог законодавства та з врахуванням найперше інтересів дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вважає, що визначений органом опіки і піклування спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із дочкою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини, і приходить до висновку встановлення саме такого порядку побачення батька з дитиною, який запропоновано органом опіки і піклування. А тому заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки, на думку суду, враховуючи вік дитини на момент винесення рішення - 4 роки 6 місяців - залишення її з батьком на два дні вихідних та на декілька святкових днів з родичами батька та з ним буде травмуючим фактором для психіки дитини. Це ж саме стосується і позовної вимоги щодо спільного відпочинку дитини з батьком терміном на 14 днів у літній та зимовий період, враховуючи, що саме поняття канікул у такому віці дитини ще відсутнє. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що вони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із дочкою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Прилуцької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 як шляхом безпосереднього фізичного спілкування, так і засобами зв`язку.

Встановити порядок побачення ОСОБА_4 з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - два рази на місця протягом 6 (шести) годин за погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 та в залежності від графіка роботи батька. Переїзд дитини в інше місто для зустрічі з батьком узгоджувати з матір`ю дитини в залежності від пори року, погодних умов та стану здоров`я дитини, підтвердженого документально в разі необхідності.

Зобов`язати ОСОБА_2 напередодні дня зустрічі батька з дитиною надавати йому точну інформацію щодо можливості дитини зустрітися та її фактичного місця перебування.

Періоди літнього оздоровлення дитини та участі у ньому батьків, перебування дитини у батька в святкові дні узгоджувати між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в залежності від об`єктивних та суб`єктивних обставин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 04 березня 2024 року

Суддя Л.В.Тіщенко