Справа № 203/7455/23
Провадження № 2/0203/499/2024
УХВАЛА

27 лютого 2024 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, в якому просять суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 733 від 22.06.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем Сергієм Анатолійовичем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 року, цивільну справу № 203/7455/23, провадження № 2/0203/1964/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду - 15.12.2023 року.

19.12.2023 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 25.01.2024 року надійшла інформація з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо місця проживання відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.1997 року по 21.12.2001 року.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не зазначено: обставин, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги; доказів, що підтверджують вказані обставини, які права саме позивачів порушено спірним договором; змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивачі просять суд визначити у рішенні; не надано оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9371,00 грн. Тому судом був наданий позивачам п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: обставин, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги; доказів, що підтверджують вказані обставини, які права саме позивачів порушено спірним договором; змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивачі просять суд визначити у рішенні; наданням оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9371,00 грн.

Копія ухвали суду була отримана позивачами на електронну адресу: e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 та електронну пошту представника позивачів: e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені у позовній заяві, яка отримана 22.02.2024 року про що свідчать довідки про доставку електронного листа, а також отримана представником позивачів особисто в суді 26.02.2024 року, про що свідчить розписка представника позивачів.

26 лютого 2024 на виконання ухвали суду від 06.02.2024 року про залишення позовної заяви без руху представник позивачів надав суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначає, що надає квитанції про сплату судового збору та виправлені редакції позовної заяви. У виправленій редакції позовної заяви представник позивачів зазначив, що позивачі зверталися до нотаріуса, де і дізналися про існування незаконно оформленого договору купівлі-продажу квартири, тому звертаються до суду та те, що позивачами було сплачено судовий збір при першому зверненні до суду, але вони після повернення позовної заяви та судового збору не зверталися до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для його повернення, тому надають їх повторно при поданні даного позову. Як зазначає представник позивача, позивачі додали до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору.

Суд, розглянувши заяву представника позивачів, надану на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2024 року, доходить наступних висновків.

Приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, способом усунення виявлених недоліків позовної заяви мало би бути надання суду: виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: обставин, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги; доказів, що підтверджують вказані обставини, які права саме позивачів порушено спірним договором; змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивачі просять суд визначити у рішенні; наданням оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9371,00 грн.

Натомість, представником подано до суду виправлену редакцію позовної заяви для суду та для відповідача, не надано копії позовної заяви для третьої особи та надано повторно квитанції про сплату судового збору № 4772-2317-6642-1161 від 05 жовтня 2023 року на суму 1073,40грн та № 113022667 від 24 жовтня 2023 року на суму 8297,60грн, які були повернуті позивачам ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року по справі № 203/5671/23.

Таким чином, суд вважає, що у встановлений судом строк позивачі не усунули недоліків позовної заяви.

Крім цього, слід звернути увагу позивачів, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі, зокрема, повернення заяви.

Суд, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Таким чином, у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (рішення Європейського суду з прав людини «Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у встановлений судом строк позивачі не усунули недоліків позовної заяви, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 285, 353 ЦПК України, суд,

уХвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва