ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» лютого 2024 року

м. Харків

справа № 638/17605/23

провадження 22ц/818/754/24

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос 24»,

боржник ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнова В.А. від 17 листопада 2023 року

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос 24» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року, в якій просило видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року в розмірі 64 885,36 грн, вирішити питання про відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Космос 24» у видачу судового наказу, роз`яснено заявнику право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою судді Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос 24» подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Зазначив, що чинна стаття 165 ЦПК України не містить такої підстави для відмови у видачі судового наказу як наявність спору. Суд дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу через неможливість перевірити безспірність суми заборгованості. Між сторонами склались відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території, які стягувач фактично надав боржнику, тому боржник зобов`язаний їх сплатити. Претензій щодо якості послуг чи їх ненадання від боржника не надходило. Заявлена вимога відповідає пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку з оплати послуг, якщо він фактично користувався ними. Також, судом порушено норми процесуального права. Так, судом порушено строк постановлення ухвали та її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Витрати на правову допомогу у справах наказного провадження повинні стягуватись з боржника у випадку їх включення в заяву про видачу судового наказу за умови достатньої обґрунтованості їх розміру, на підставі загальних положень Цивільного процесуального законодавства.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді - залишити без змін.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що неможливо перевірити безспірність суми заборгованості, та судовий наказ не може бути виданий за вимогою про стягнення правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 19 ЦПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомукаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у статті 163 ЦПК України.

Зокрема, пунктами 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі, електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо: заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку, зокрема, зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Отже, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частинами 1 та 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Пунктом 1 статті 7 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц (провадження № 61-14819 св 20), від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19).

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/2173/14, провадження № 61-21971св18.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос 24» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року.

В обґрунтування заяви товариство вказало, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Азарін», з яким товариством укладено договір №1/16 про надання послуг з управління будинку та прибудинкової території від 04 березня 2016 року, на підставі якого воно надає послуги з управління будинком. Рішеннями зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Азарін» затверджені тарифи на витрати на обслуговування будинку та прибудинкової території. Зокрема, рішенням від 18 січня 2022 року встановлено з 01 січня 2022 року тариф на рівні 25,00 грн за 1 кв м площі для квартир. Товариство, як управляюча компанія, свої обов`язки за договором виконує своєчасно і в повному обсязі, однак боржник за такі послуги не сплачує.

На підтвердження своїх вимог товариство надало до суду, зокрема, копії договору № 1/16 про надання послуг з управління будинку та прибудинкової території від 04 березня 2016 року між ним та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Азарін» (а. с. 29-33), розрахунків тарифу на обслуговування житлового будинку, протоколів зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, якими затверджено тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території (а. с. 34-38), свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на квартиру та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с 67, 69), довідки № 09/11/2023 від 09 листопада 2023 року про розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року (а. с. 73) та розрахунку № 1 заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором (а. с. 74-76).

Таким чином, як вбачається із заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос 24» просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості саме за договором про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року.

З розрахунку заборгованості та довідки про розмір заборгованості вбачається, що вони також зроблені на підставі договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року.

Однак, такого договору матеріали справи не містять, тож перевірити обґрунтованість розрахунку та довідки не вбачається за можливе.

При цьому, на підставі інших наданих заявником до суду доказів перевірити обґрунтованість його вимог також неможливо.

Так, з наданого заявником протоколу загальних зборів Правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Азарін» від 18 січня 2022 року вбачається, що рішенням зборів встановлено тариф для квартир на рівні 25,00 грн за 1 кв м загальної площі на обслуговування будинку та прибудинкової території.

З урахуванням того, що згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно загальна площа належної йому квартири становить 131,6 кв м, на підставі вищевказаного тарифу йому мала бути нарахована сума 25,00*131,6 = 3 290,00 грн.

Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 щомісяця нараховувались різні суми: за січень 2022 року 5 667,73 грн, за лютий 2022 року 2 771,19 грн, за березень 2022 року 4 417,76 грн, за квітень 2022 року 4 417,76 грн тощо.

Відомостей щодо порядку нарахування таких сум, їх складових, показань лічильників тощо, заявником не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок судді суду першої інстанції про те, що перевірити безспірність заборгованості з наданих заявником доказів неможливо.

За таких умов, фактичне отримання послуг боржником саме по собі не свідчить про наявність підстав для видачі судового наказу.

Пунктами 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі, електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Порушення вимог статті 163 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу в силу вимог пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України.

З урахуванням того, що всупереч вимогам статті 163 ЦПК України заявником не надано документів, які підтверджують обставини, що обґрунтовують його вимоги, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, суд помилково зазначив пункт 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, а не пункт 1 цієї статті, однак на правильність результату розгляду заяви це не вплинуло.

Посилання заявника на те, що наявність спору не є підставою для відмови у видачі судового наказу є необґрунтованими, оскільки частиною 3 статті 19 ЦПК України прямо передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Доводи товариства щодо того, що судом порушено строк постановлення ухвали та її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень судова колегія відхиляє, оскільки заяву про видачу судового наказу подано до суду 14 листопада 2023 року, а ухвалу про відмову у видачі судового наказу постановлено 17 листопада 2023 року, тобто у межах 10-денного строку, передбаченого частиною 2 статті 165 ЦПК України. Несвоєчасне оприлюднення ухвали не є порушенням норм матеріального чи процесуального права, що було б підставою для скасування такого судового рішення.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відмови у видачі судового наказу в частині витрат на правничу допомогу.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу додано докази надання адвокатом Нечитайло М.О. послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Космос 24» з правничої допомоги в ході підготовки та подання заяви, а саме: копії договору № 13/11/23 про надання правничої допомоги від 13 листопада 2023 року, акту про надання послуг (приймання виконаних робіт) до вказаного договору від 13 листопада 2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та розрахункової квитанції, серія МН № 0014 (а. с. 77-82).

Разом з тим, у порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений законом перелік вимог. Судовий наказ не може бути виданий судом щодо вимог, які прямо не зазначені в законі. Видається судовий наказ без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень. При цьому, змагання сторін у межах гласного вирішення справи, у ході якого сторони наводять доводи, що покликані підтвердити їх правоту, спростувати аргументи протилежної сторони, відсутні. Наказ суду ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, що мають переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог.

У наказному провадженні стягненню з боржника підлягають лише безспірні суми, до яких витрати заявника на правничу допомогу не відносяться, зважаючи на положення статті 137 ЦПК України, якою для розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами витрат на правову допомогу, передбачено як подання доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, так і доведення співмірності їх розміру із умовами, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а саме: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд може за клопотанням іншої сторони, при доведенні нею неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, зменшити їх розмір.

Отже, вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких статтею 42 ЦПК України визначений лише у справах позовного провадження, в той час як за приписами частини другої наведеної норми процесуального права при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Більш того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, та за правилами наказного провадження боржник по справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

З огляду на викладене, витрати заявника на правничу допомогу не підлягають стягненню у наказному провадженні, оскільки не є визначеною пунктом 6 частини першої статті 168 ЦПК України сумою судових витрат, що сплачена заявником та підлягає стягненню на його користь із боржника.

До того ж, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення суми основної заборгованості, а вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу є похідними від таких вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» не ґрунтуються на законі та висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» залишено без задоволення, та справа по суті спору не розглядалась, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.