КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Романком Вадимом Васильовичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість та збитки за попереднім договором від 27.04.2016 у розмірі 33 429,75 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належать машиномісця №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що знаходяться на секції № 3 підземної автостоянки у будинку АДРЕСА_1 . З метою відчуження вказаних машиномісць позивач через свого представника звернулась до ріелтора, який у подальшому повідомив про наявність потенційного покупця цього нерухомого майна.

27.04.2016 під час зустрічі у нотаріуса в призначений покупцем ( ОСОБА_1 ) час для укладення договору купівлі-продажу, останній повідомив про відсутність у нього коштів для купівлі машиномісць та запропонував укласти попередній договір. Попередній договір було посвідчено ПН КМНО Войтовським В.С., у пункті 1 якого визначено, що сторони зобов`язуються у строк до 16.05.2016 укласти та належним чином оформити договори купівлі-продажу машиномісць. Крім того, у пунктах 1.5, 1.6 попереднього договору сторони погодили, що виплата коштів, яка у загальному розмірі становить 1 265 000,00 грн, що є еквівалентом 50 000,00 дол США, проводитиметься наступним чином: під час підписання попереднього договору завдаток у розмірі 25 300,00 грн., що є еквівалентом 1 000,00 дол. США за офіційним курсом НБУ; під час підписання основного договору грошову суму у національній валюті України - гривні, еквівалентну 49 000,00 дол. США за офіційним курсом НБУ. Однак, як зазначає позивачка, на дату звернення до суду з цим позовом відповідач не виконав істотні умови попереднього договору та не передав їй суму завдатку в сумі 25 300,00 грн, хоча був зобов`язаний це зробити під час підписання попереднього договору. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, положення пункту 3.4 попереднього договору щодо обов`язку покупця за наявності його вини в неукладенні договорів купівлі-продажу сплатити штраф у розмірі 20 % від розміру завдатку, позивачка звернулась до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 1-5).

У серпні 2017 року ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за умовами попереднього договору та понесені збитки у розмірі 64 403,00 грн.

Зустрічний позов обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 порушила істотні умови попереднього договору, а саме не з`явилась 16.05.2016 об 11 год. 00 хв. до приватного нотаріуса для укладення договору. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення пункту 3.5 попереднього договору і ст. 625 ЦК України, просив зустрічний позов задовольнити (т. 1 а.с. 96-100).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2022 відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за попереднім договором. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором (т. 2 а.с. 51-54).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить, скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та в цій частині ухвалити нове, яким зустрічний позов задовольнити повністю. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим, обставинам, що будь-яких доказів щодо сплати завдатку не існує та не передбачено умовами попереднього договору, тому сплата завдатку підтверджується підписанням сторонами попереднього договору, його умовами та подальшими діями (бездіяльністю) сторін, спрямованих на його виконання.

Звертає увагу на те, що наявна вина ОСОБА_2 в неукладенні договорів купівлі-продажу, а саме неявка відповідача за зустрічним позовом до нотаріуса у визначений попереднім договором строк для укладання основного договору.

Вважає висновок суду першої інстанції про недоведеність платежеспроможності ОСОБА_1 помилковим, оскільки суд не взяв до уваги загальний розрахунок банку по руху коштів, який підтверджує наявність коштів для укладення основного договору.

Окрім того, ставить під сумнів висновок суду першої інстанції про те, що дії обох сторін попереднього договору не були спрямовані на настання передбачених цим договором наслідків (т. 2 а.с. 57-63).

13.02.2023 ОСОБА_2 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що є законним та обґрунтованим висновок суду про недоведеність жодним доказом як факту передачі завдатку, так і спростування цієї обставини. Доводи апеляційної скарги в частині недобросовісної поведінки зі сторони ОСОБА_2 є нічим іншим як спотворення фактичних обставин справи, та намаганням за свою недобросовісну поведінку під час укладення попереднього договору та відмову підписувати основний договір покласти відповідальність. Твердження апелянта про наявність вини ОСОБА_2 в неукладенні договорів купівлі-продажу спростовується матеріалами справи (т. 2 а.с. 88-95).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині зустрічного позову, в іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві власності належать машиномісця №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що знаходяться на секції № 3 підземної автостоянки у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право власності від 10.06.2010.

27.04.2016 між ОСОБА_2 , як майбутнім продавцем, та ОСОБА_1 , як майбутнім покупцем, було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С., у пункті 1 якого визначено, що сторони зобов`язуються у строк до 16.05.2016 укласти та належним чином оформити договори купівлі-продажу машиномісць №№ 11, 12, 13.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на дату звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 не виконав істотні умови договору та не передав їй суму завдатку в розмірі 25 300,00 грн, хоча був зобов`язаний це зробити під час підписання попереднього договору.

Крім того вказує, що оскільки з вини ОСОБА_1 договори не були укладені, останній зобов`язаний сплатити їй штраф у розмірі 20% від розміру завдатку згідно пункту 3.4 попереднього договору.

В свою чергу ОСОБА_1 , вказуючи на факт передання ним ОСОБА_2 суми завдатку, зазначив, що в порушення умов попереднього договору, остання не з`явилась 16.05.2016 об 11 год. 00 хв. до приватного нотаріуса для укладення основного договору.

Відповідно до ст. 635 ЦК України визначено, зокрема, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Як передбачено п.п.3.3, 3.4 Попереднього договору, якщо основний договір не буде укладено протягом строку, встановлено п.1.1 даного договору з вини майбутнього продавця, то останній зобов`язаний спалити майбутньому покупцю штраф у розмірі 20% від розміру завдатку та повернути завдаток. Якщо основний договір не буле укладено протягом строку, встановленого в п.1.1 даного договору з вини майбутнього покупця, то останній зобов`язаний сплатити майбутньому продавцю штраф у розмірі 20% від розміру завдатку та повернути завдаток.

Згідно п. 1.6 Попереднього договору, виплата коштів, яка у загальному розмірі становить 1 265 000,00 грн., що є еквівалентом 50 000,00 дол США, проводитиметься наступним чином: під час підписання попереднього договору завдаток у розмірі 25 300,00 грн, що є еквівалентом 1 000,00 дол США за офіційним курсом НБУ; під час підписання основного договору - грошову суму у національній валюті України - гривні, еквівалентну 49 000,00 дол США за офіційним курсом НБУ.

Також, відповідно до п. 3.7 попереднього договору у разі не укладення основного договору з вини майбутнього покупця, завдаток у розмірі, встановленому п.1.5 цього Договору, залишається у майбутнього продавця.

Однак, у Попередньому договорі відсутні умови(пункти) про те, що ОСОБА_2 (майбутній продавець) отримала від ОСОБА_1 (майбутнього покупця) суму завдатку в розмірі 25 300,00 грн та не має до нього претензій щодо виконання його обов`язку по сплаті завдатку. У договорі також відсутні умови(пункти) про те, що ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла від нього завдаток на виконання зобов`язань Попереднього договору. Тобто, в Попередньому договорі від 27.04.2016 не зазначено про дію, яка вже відбулась, а стверджується, що дія (передача завдатку) тільки будепроводитиметься, і в договорі відсутні будь-які записи про те, що умови передачі завдатку виконанні.

Отже, твердження в апеляційній скарзі відповідача про те, що сплата завдатку підтверджується підписанням сторонами Попереднього договору, його умовами та подальшими діями (бездіяльністю) сторін, спрямованих на його виконання, не підтверджується фактичними обставинами справи та спростовується безпосередньо умовами пункту 1.6. Попереднього договору.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що могли б підтвердити, що відповідач дійсно під час підписання попереднього договору передав позивачу по справі ОСОБА_2 завдаток за Попереднім договором.

Щодо порушення сторонами умов Попереднього договору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до свідоцтва від 16.05.2016, виданого приватним нотаріусом Войтовським В.С., 16.05.2016 об 11-00 год. відповідач знаходився в кабінеті нотаріуса.

Інформації щодо перебування ОСОБА_2 у нотаріуса у визначений сторонами договору час, матеріали справи не містять. Тобто, ОСОБА_2 не з`явившись 16.05.2016 до нотаріуса, порушила умови п. 1.7 договору. Однак, оскільки судом не встановлено фактичної сплати ОСОБА_1 суми завдатку ОСОБА_2 на виконання умов попереднього договору, тому, відповідно, у останньої не виникло обов`язку для прибуття до нотаріуса для укладення основного договору у визначену в попередньому договорі дату та час. Отже, вина ОСОБА_2 в неукладенні договорів купівлі-продажу відсутня як і відсутня підстава для застосування до неї положень, передбачених пунктом 3.5 попереднього договору та стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі подвійного розміру завдатку та штрафних санкцій.

З іншого боку, ОСОБА_1 також були порушені умови договору, а саме, ним не підтверджено, що на момент прибуття до нотаріуса 16.05.2016 у нього, як майбутнього покупця, було в наявності достатньо грошових коштів, необхідних для вчинення правочинів.

Згідно довідки банку від 15.06.2016 № 012-5-479 на рахунку ОСОБА_1 станом на травень місяць 2016 року дебетовий оборот становив 49 875,00 грн, а кредитовий - 10 000,00 грн (т. 1 а.с. 107).

З огляду на зазначене, фактично вказаний договір, з вини обох сторін, не був реалізований як правочин, і доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Романком Вадимом Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 29 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома