Номер провадження: 22-ц/813/240/24
Справа № 522/7233/16-ц
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В., Назарової М.В., Лозко Ю.П., розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) заяву адвоката Корнілової Людмили Іванівни про відвід судді-учасника ОСОБА_1 , у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди,-

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди - задоволено. Судом визнано недійсним договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 між ДП «Дирекція верстатобуд» та ОСОБА_5 та додаткову угоду до цього договору від 28.10.2013 р. між ОСОБА_5 , ДП «Дирекція верстатобуд» і ОСОБА_6 . Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 826,81 грн.. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 826,81 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 25 лютого 2019 року ОСОБА_2 , який участі у справі не приймав, подав апеляційну скаргу.

02.04.2019 ухвалою Одеського апеляційного суду в особі судді-доповідача Гірняк Л.А. у цій справі №522/7233/16-ц при розгляді питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Марченко Н.В. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі №522/7233/16-ц, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Марченко Н.В.

25.11.2020 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/7233/16-ц - скасована ухвала Одеського апеляційного суду в особі судді-доповідача Гірняк Л.А. у справі №522/7233/16-ц від 02.04.2019 та справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи 522/7233/16-ц (апеляційне провадження №22-ц/813/5727/21) у складі судді-доповідача Гірняк Л.А., суддів Сегеди С.М., Цюри Т В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 року).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2021 справу призначено до розгляду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю Гірняк звільнено у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя: Кострицький В.В., судді учасники колегії: Цюра Т.В., Сегеда С.М..

В подальшому протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 24 березня 2023 року, визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя: Кострицький В.В., судді учасники колегії: Назарова М.В., Лозко Ю.П..

Судове засідання у справі призначено на 19.03.2024 о 10 год. 15 хв..

За допомогою системи «Електронний суд» адвокат Корнілова Л.І. подала заяву про відвід судді Лозко Ю.П.

В обґрунтування заяви про відвід судді-учасника ОСОБА_1 , заявник вказує, що постановою Одеського апеляційного суду від 05.10.2023 року у складі головуючого судді: Сєвєрової Є.С., суддів: Вадовської Л.М., Лозко Ю.П. була розглянута справа № 522/5615/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 , за результати розгляду якої прийнято постанову про виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 .

Крім того вказує, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М. від 02.02.2024 року у справі № 522/5615/19 відкрите касаційне провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року з урахуванням того, що апеляційний суд у складі головуючого судді: Сєвєрової Є.С., суддів: Вадовської Л.М., Лозко Ю.П. не досліджував докази щодо незаконності реєстрації за позивачем у справі ОСОБА_4 спірної квартири, не врахував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 800/330/17, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19, та постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 279/3572/18, від 28 червня 2023 року у справі № 539/5295/21,також апеляційним судом було відхилено клопотання ОСОБА_6 про витребування у державного реєстратора матеріалів реєстраційної справи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прававласності на квартиру за ОСОБА_4 , а також клопотання про витребування даних та про зупинення провадження.

Оскільки, у даної справі, ті ж самі учасники та той самий предмет спору, вже з якій суддею Лозко Ю.П. висловлена думка стосовно позовних вимог, тому для забезпечення довірі до суду з метою уникнення сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, при цьому також Лупундюк ДЛ. переживає з приводу того що суддя не буде розбиратися у фактах по справі і можливе прийме хибне рішення, з тих підстав, що у судді вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин сторін, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи, що прямо суперечить ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до частин 7 і 8 статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно; суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Так, судове засідання по справі призначено на 19 березня 2024 року на 10.15 год., заяву про відвід судді Лозко Ю.П. подано до суду 18 березня 2024 року, що свідчить про те, що заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до призначеного судового засідання, у зв`язку з чим вона не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а вирішується судом, що розглядає справу, в порядку абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про відвід судді-учасника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявою про відвід судді, не навела підстав та не надала доказів, які б свідчили про зацікавленість судді в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, а саме з прийняттям суддею Лозко Ю.П. судового рішення у справі №522/5615/19.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо факту розгляду суддею Лозко Ю.П. у складі колегії суддів справи №522/5615/19, та прийняття судового рішення, то відповідно до положень частини 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннями або окремою думкою судді в інших справах, висловленими публічно думками судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, сам по собі факт незгоди з позицією колегії суддів у складі головуючої судді Сєвєрової Є.С., та суддів Вадовської Л.М., Лозко Ю.П. викладеною у судовому рішенні від 05.10.2023 року (справа №522/5615/19, провадження №22-ц/813/5287/23), в тому числі відкриття касаційного провадження в даній справі, та в силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді-учасника ОСОБА_1 у цій справі.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу судді, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості судді або її особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності судді з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про відвід судді-учасника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Заяву адвоката Корнілової Людмили Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко