Справа № 752/3149/15-ц
Провадження № 6/752/22/24
У Х В А Л А

01 січня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

28.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 07.11.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі 752/3149/15-ц за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що 05.10.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2016 року скасовано, ухвалено нове рішення згідно з яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 4 723 852, 00 грн, а також 3 654, 00 грн судового збору за розгляд справи районним судом та 7 579, 00 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва 04.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано два виконавчих листи № 752/3149/15-ц. Однак ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року зазначені виконавчі листи були визнані такими, що не підлягають виконанню.

07.11.2017 року на виконання рішення суду виконавчий лист було видано повторно. 17.09.2018 року постановою приватного виконавця Турчина А.А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 4723852 грн (залишок боргу складає 4422712 грн).

Зі змісту виконавчого листа від 07.11.2017 року вбачається, що його було видано на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа № 752/3149/15-ц за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

За результатами судового розгляду 05.10.2016 року судом було ухвалено рішення яким позовні вимоги ОСОБА_3 , від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2016 року зазначене вище рішення Голосіївського районного суду м. Києва скасоване та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

За заявою представника позивача ОСОБА_4 07.11.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 752/3149/15-ц було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 4723852 грн (залишок боргу складає 4422712 грн).

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 2-4671/11 ( провадження № 61-45337св18) від 20 лютого 2019 року, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц зробив висновок про те, що при розгляді питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, умовами визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, є:

1) наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

2) необхідність відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження з одночасною неможливістю відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження в інший спосіб, крім визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З урахуванням викладеного вище, позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц, суд, вирішуючи заяву боржника, оцінює баланс прав сторін виконавчого провадження, які можуть бути порушеними даним рішенням, а саме:

1) права стягувача в виконавчому провадженні на виконання рішення суду як кінцеву стадію судового процесу - саме поновлення порушених прав;

2) права боржника, які даним судовим рішенням не змінюються та не збільшуються, а лише продовжують виконуватися у примусовому порядку в зв`язку з невиконанням у добровільному порядку протягом тривалого часу, а саме з 06.12.2016 року.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, приведе до закінчення виконавчого провадження та продовження порушення прав стягувача, а відмова, в свою чергу, не змінить прав та обов`язків боржника, відносно якого існує рішення, яке набрало законної сили та яке підлягає виконанню.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого документу, у виконавчому листі була допущена помилка, зокрема судом було невірно зазначено, що він був виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, а не на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином суд вказує на те, що зазначена вище помилка може бути виправлена судом у порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.432 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.