ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 637/913/20 Номер провадження 22-ц/814/151/24Головуючий у 1-й інстанції Щепіхіна В.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Дряниці Ю.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Дорош А.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.11.2018 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки, шляхом підписання анкети-заяви.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.

В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 29.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 12578,07 грн.

Позивач просив стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопад 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, зміст яких врегульовано та узгоджено у Правилах та Умовах, які є невід`ємною частиною кредитного договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.11.2018 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Згідно умов підписаної Анкети-заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають договір між ним та банком про надання банківських послуг

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно наданого банком розрахунку, станом на 29.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 12578,07 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог А-Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно дост. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи підтверджено факт підписання 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 . Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника не вказано щодо конкретних умов договору, відсутні дані про характер та вид банківських послуг, які Банк надає позичальнику, а також процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначені висновку суду в повній мірі узгоджуються із правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

До позовної заяви АТ «Акцент-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», Паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості.

Проте, вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копія Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не містять підпису відповідача.

Копія анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку містить лише його анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

АТ «Акцент-Банк» не доведено погодження зі ОСОБА_1 усіх істотних умов кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у наданому Банком розрахунку до заборгованості по тілу кредиту додана також заборгованість по відсоткам та пені, нарахування яких не узгоджено між сторонами при укладенні договору, а отже суд позбавлений можливості вирахувати заборгованість саме за тілом кредиту.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно надано правову оцінку обставинам справи і застосовано останню актуальну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що регулює існуючі між сторонами правовідносини.

У доводах апеляційної скарги позивач посилається на те, що умови договору щодо нарахування та порядку оплати відсотків погоджено сторонами шляхом підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» .

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписав наданий позивачем до позову Паспорт споживчого кредиту.

Проте, у вказаному Паспорті споживчого кредиту визначено умови кредитування за двома різними картками, що є відмінними, і жодним документом у справі не підтверджено, яку саме карту отримав відповідач у справі, щоб достовірно стверджувати які конкретно умови кредитування були узгодженні сторонами при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та про надання банківських послуг

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає ще подальше проведення Банком, як кредитодавцем, оцінки кредитоспроможності споживача для визначення умов кредитування.

Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо.

У справі відсутні докази погодження з відповідачем конкретних умов кредитування з фіксацією цих умов у Паспорті споживчого кредиту чи в Анкеті-заяві позичальника. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача на те, що всі умови кредитування, викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження істотних умов укладеного між сторонами договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог Банку.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими, а також поданими у строки, встановлені статтею 83 ЦПК України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на виписку по руху коштів (а.с.72) та не приймає її як доказ, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач її не надавав та не зазначав про існування такої довідки в позові.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини лише у тому разі, коли їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність та допустимість доказів), які особа не мала можливості подати суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, чи неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або можуть бути перевіреними судом апеляційної інстанції доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням встановленого порядку.

Надання особою, яка бере участь у справі, до суду апеляційної інстанції доказів, які вона без поважних причин не надала суду першої інстанції, виключає можливість їх прийняття і дослідження судом апеляційної інстанції та розцінюється як процесуальний недогляд або зловживання правом цієї особи.

Така позиція узгоджується з висновками у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі 598/1109/18, від 12 лютого 2020 року у справі 493/1538/16-ц, від 19 грудня 2020 року у справі 752/7693/17.

Враховуючи наведене та те, що в апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» не наведено підстав, з яких позивач був позбавлений можливості подання виписки по руху коштів, під час розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів не приймає вказаний доказ відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України.

Окрім того, АТ «Акцент-Банк» подало до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та на підставі наданих документів (а.с. 3 зворот)

Позивачем є юридична особа - банківська установа, а тому представники позивача мали бути обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України), та диспозитивність, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись з позовом, позивач, користуючись своїм правом самостійно визначив перелік доказів на підтвердження своїх позовних вимог: розрахунок заборгованості, копія анкети-заяви позичальника, витяг з «Тарифів банку», Витяг з «Умов та правил банківських послуг», копія документа, що посвідчує особу відповідача.

Надані позивачем до суду першої інстанції документи на підтвердження своїх вимог були повно та всебічно досліджені місцевим судом, їм надана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Ю.В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

А.І. Дорош