РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 лютого 2024 рокуСправа № 495/13180/23
Номер провадження 2/495/196/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Братків І. І.,

із участю секретаря судового засідання Райти Е. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2023 ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №4546243 від 30.07.2021 в розмірі 45224,65 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 30.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4546243. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало/відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 на суму 44 960 грн., де 15 000 грн. сума боргу по тілу кредиту, 29 960 грн. - проценти грн., 0,00 - штраф/пеня. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало/відступило, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 на суму на суму 45 224,65 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 29 960 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; 264,65 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання по ст. 625 ЦК України за період з 30.07.2021 по 18.08.2021.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

2. Рух справи у суді.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023 вказану цивільну справу передано на розгляд судді Братків І. І.

Інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичних осіб відповідача отримана судом 08.12.2023.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 22.12.2023, відкладено на 22.01.2024, 14.02.2024, 29.02.2024.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

30.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4546543 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.3-1.4. Кредитного договору, сума кредиту склала 15 000 грн., строком на 16 днів.

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, фіксована процентна ставка складає 1,90% на день.

Зарахування коштів 30.07.2021 у сумі 15 000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджено листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім».

04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало/відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 на суму 44 960 грн., де 15 000 грн. сума боргу по тілу кредиту, 29 960 грн. - проценти грн., 0,00 - штраф/пеня.

Витяг з Додатку №3 до Договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 підтверджує передачу фактору ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №4546243 на суму 44 960 грн., де 15 000 грн. сума боргу по тілу кредиту, 29 960 грн. - проценти грн., 0,00 - штраф/пеня.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало/відступило, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітла» права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 на суму 45 224,65 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 29 960 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; 264,65 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання по ст. 625 ЦК України за період з 30.07.2021 по 18.08.2021.

Витяг з Додатку №3 до Договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 підтверджує передачу ТОВ «Коллект Центр» права вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №4546243 на суму 224,65 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 29 960 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; 264,65 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання по ст. 625 ЦК України за період з 30.07.2021 по 18.08.2021.

Норми права, які застосував суд та висновки суду .

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

ТОВ «Коллект Центр» має право на звернення до суду з даним позовом оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» передало йому право вимоги за вищевказаним кредитним договором, яке було отримане від ТОВ «Авентус Україна».

ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір факторингу та Договір відступлення прав вимоги не визнані судовим рішенням недійсними,а тому вказані договори на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Отже, відповідач був вільним в укладанні зазначеного кредитного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому позов ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором щодо тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню.

Щодо визначення розміру заборгованості по тілу кредиту і відсоткам, то суд зазначає, що її розмір визначений позивачем станом як на дату укладення договору факторингу 30.07.2021 та і на дату укладення договору відступлення прав вимоги 10.01.2023 у розмірі 45 224,65 грн., яка складається з: суми основного боргу - 15 000 грн., заборгованості за процентами 29 960 грн, та відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 264,65 грн.

Відповідачем не надано розрахунку, який спростовував би доводи позивача щодо суми боргу за кредитним договором.

Крім того, суд зазначає, що згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу та договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача спочатку ТОВ «Авентус Україна», а потім вже ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачеві право вимоги до боржника ОСОБА_1 у сумі 45 224,65 грн., а відтак новий кредитор набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення цієї суми заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано 3 % річних та інфляційні втрати на суму не виконаного грошового зобов`язання за період з 30.07.2021 по 15.08.2021 в сумі 24,65 грн., вимоги щодо яких відступлені 10.01.2023 на користь ТОВ «Коллект Центр».

Оскільки дія п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на даний період не розповсюджується, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і в цій частині теж.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору сплачена позивачем в розмірі 2 684 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин 1,2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Водночас, за приписами частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині другій статті 141 ЦПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

02.01.2023 між АО «Лігал Ассістант» та ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023. Строк дії договору безстроковий (п. 7.1).

Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором (п. 2.1).

Обсяг повноважень адвокатського об`єднання визначений у п. 2.1 Договору.

Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п.4.1)

Позивач просить стягнути з відповідача 13 000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надає заявку на надання юридичної допомоги №64 від 04.11.2023 за якою погодженою сторонами є юридична допомога у вигляді:

- надання усної консультації з вивченням документів, тривалістю 2 год. ціною 1500 грн. за одну годину, вартістю 3 000 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 5 год. ціною 2 000 грн. за одну год., вартістю 10 000 грн.

Клієнтом та адвокатським об`єднанням підписано витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2023, за яким сторони підтверджують, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу:

1) надання усної консультації з вивченням документів, тривалістю 2 год. ціною 1500 грн. за одну годину, вартістю 3 000 грн.;

2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 5 год. ціною 2 000 грн. за одну год., вартістю 10 000 грн.

Відповідач заперечень щодо обсягу та вартості наданих послуг та понесених витрат не надав.

Перевіривши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про задоволення даних позовних вимог.

Керуючись ст. ст.263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4546243 від 30.07.2021 в розмірі 45224,65 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2684 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 13 000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місця знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ірина БРАТКІВ