Справа № 555/157/24
Номер провадження 2/555/205/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Мельничук Н. В.
при секретарі Кравчук С. Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНИ ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійовичпро визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
І. Стислий виклад позиції заявника.
Перш за все слід зазначити, що за період з 07 вересня 2013 року по дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, жодних повідомлень чи вимог про усунення порушень кредитних зобов?язань ОСОБА_1 не отримувала як від ОТП БАНКу, так і від ТОВАРИСТВа З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а тому була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги кредитора, або ж викопати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред?явленої до стягнення. Також вона не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, що об?єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги відповідачем до вчинення виконавчого напису і отримання в позивачем по справі, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.
Крім того, виконавчий напис від 27 листопада 2019 року вчинений поза межами встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального трьохрічного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за тілом кредиту», так і визначеного п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України спеціального річного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за нарахованої невідомо за який період та несплаченої пені, оскільки нотаріус у самому виконавчому написі чітко вказує, період з 29 липня 2014 року по 18 вересня 2019 року за який нараховано неіснуючу заборгованість .
ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
19 січня 2024 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
У судове засідання позивач не з"явилась- представник позивача- адвокат Щур О.В. подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення .
Представник відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНИ " в судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням , причини неявки суд не повідомив .Суд ухвалив розглянути справу в порядку зачного провадження з винесенням заочного рішення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Перш за все слід зазначити, що за період з 07 вересня 2013 року по дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, жодних повідомлень чи вимог про усунення порушень кредитних зобов?язань ОСОБА_1 не отримувала як від ОТП БАНКу, так і від ТОВАРИСТВа З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а тому була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги кредитора, або ж викопати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред?явленої до стягнення. Також вона не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, що об?єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги відповідачем до вчинення виконавчого напису і отримання в позивачем по справі, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.
Крім того, виконавчий напис від 27 листопада 2019 року вчинений поза межами встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального трьохрічного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за тілом кредиту», так і визначеного п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України спеціального річного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за нарахованої невідомо за який період та несплаченої пені, оскільки нотаріус у самому виконавчому написі чітко вказує, період з 29 липня 2014 року по 18 вересня 2019 року за який нараховано неіснуючу заборгованість .
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду України, позиція якого була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 р. у справі N?444/9519/12, якщо договір встановлює окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення в договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Таким чином, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов?язку з внесення чергового платежу та обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, і з врахуванням зазначеного в договорі строку кредитування.
Виходячи із цього, чинна на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору - чого ні нотаріусом, ні стягувачем не додержано.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріує підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), 3 якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі N? 6-8874с17.
Оскільки вищезазначений виконавчий написи всупереч правовим приписам ст. 18 Цивільного кодексу України і ст. 87 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість не на борговому документі, вчинено на окремому нотаріальному бланку, а доданими до виконавчого напису документами повністю спростовується безспірність зазначеної заборгованості, то оскаржуваний виконавчий напис є таким що не підлягає виконанню.
Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.524,548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.13, 258-259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд -
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНИ " на користь ОСОБА_1 , 1211,20 гривень судових витрат з оплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , ІПН : НОМЕР_1 , Місце проживання: АДРЕСА_1
Суддя: Мельничук Н. В.