Справа № 2-1/13
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді : Сенюти В.О.,

при секретарі Солонюк К.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сенюти В.О. по цивільній справі № 2-1/13, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021, цивільну справу № 2-1/13, провадження № 2/754/54/21 визначено новому судді Сенюті В.О.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження.

04.03.2024 ОСОБА_1 звернувся в судовому засіданні із заявою про відвід головуючому судді Сенюті В.О., вважає, що головуючий - суддя, розпочавши розгляд справи у відсутність інших співпозивачів, порушив їх права.

Інші учасники розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши доводи заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява подана безпосередньо в судовому засіданні, вона підлягає розгляду суддею Сенютою В.О.

Відповідно до положень ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявити відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строк, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Положенням статті 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 37 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно заяви позивача ОСОБА_1 останнім заявлено відвід, оскільки головуючим суддею по справі розпочато засідання у відсутність інших співпозивачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи, положення ч. 4 ст. 36 ЦПК України, заява про відвід є необґрунтованою.

Разом з тим, заявник категорично не бажає розгляд справи під головуванням судді Сенюти В.О., про що свідчать відводи ОСОБА_1 від 20.09.2021, 15.07.2022, 21.07.2022, 22.07.2022, відвід секретарю судового засідання від 22.07.2022.

Згідно з п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства, суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» і «незалежним».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 категорично заперечує щодо розгляду справи головуючим суддею Сенютою В.О., у зв`язку з недовірою до судді з боку позивача, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення позивача по даній справі до судді, з метою об`єктивного та неупередженого розгляду даної справи, уникнення затягування розгляду справи та можливого неодноразового подання і розгляду заяв про відвід судді, що не сприятиме своєчасному розгляду справи, а також з метою сприяння учасникам справи в реалізації права на судовий захист, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід з подальшою передачею даної справи на розгляд іншому судді відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 36-40, 259 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сенюти В.О. - необґрунтованою.

Заявити самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Цивільну справу № 2-1/13 (провадження № 2/754/6/24) передати для визначення складу суду, в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Сенюта