Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/4353/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 лютого 2024 року м. Овруч
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Вачко В. І.
з секретарем Деменчук О. Г.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Маньківського В.І. в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 , третя особа: Гладковицька сільська рада Коростенського району Житомирської області, про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації та примусового відчуження з поверненням коштів , -
Позов мотивований зокрема тим, що відповідач, будучи іноземцем, набув у власність в порядку спадкування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак в порушення принципів регулювання земельних відносин в Україні, закріплених в ст.14 Конституції України та ст.5 Земельного кодексу України та вимог статтей 81, 145 Земельного кодексу України, протягом одного року цих земельних ділянок сількогосподарського призначення, прийнятих у спадщину, в добровільному порядку не відчужив, що є підставою для припинення права власності шляхом конфіскації цих земельних ділянок та примусового відчуження з поверненням виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Факти порушення іноземцем земельного законодавства України залишені без належного реагування з боку уповноважених суб`єктів. Компетентними органами, зокрема органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, не пред`являвся позов про конфіскацію земельних ділянок, що є підставою для втручання органів прокуратури. Таким чином, звернення прокурора з вказаною позовною заявою в суд спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання переходу права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які не можуть набуватися у власність іноземцем.
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 15.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Позивач подав письмові пояснення щодо позову, в яких просить позовні вимоги прокурора задоволити в повному обсязі, проводити розгляд справи без участі представника позивача, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив.
Прокурор подав заяву про проведення судового розгляду справи без участі прокуратури, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Сторони, будучи належно повідомленими, зокрема відповідач шляхом публікації оголошення про судовий виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не прибули. Відповідач заяв чи клопотань не подавав. Неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Вказані земельні ділянки на поточний момент власником не відчужено.
Статтями 13, 14 Конституції України, статтями 1-3 Земельного кодексу України, статтею 324 Цивільного кодексу України визначено, що земля та ліси є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 Земельного кодексу України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава.
Частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Згідно ст.145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Відповідно до ст.140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з ст.148 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Тобто у разі невиконання вимоги ч.4 ст.81 Земельного кодексу України щодо відчуження протягом одного року успадкованої іноземцем або особою без громадянства земельної ділянки, настають передбачені ч.2 ст.145 Земельного кодексу наслідки, а саме: така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
У зв`язку з наведеними обставинами, Коростенською окружною прокуратурою відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Гладковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області скеровано повідомлення про стверджувальні порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх відновлення.
Листом від 18.07.2023 року №10-6-0.6-2504/2-23 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило про неможливість звернення з позовом до суду у зв`язку із обмеженим фінансуванням та відсутністю коштів для сплати судового збору.
Листом від 15.09.2023 року №1723 Гладковицька сільська рада Коростенського району Житомирської області, повідомила, що відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» не приймала рішення про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а тому не може звернутися до суду з вимогою конфіскації земельних ділянок, що належать громадянину російської федерації ОСОБА_1 і розташовані на території Гладковицької територіальної громади.
Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки компетентні органи не вжили заходів щодо усунення виявлених порушень інтересів держави, зокрема з позовом до суду не звертались, про такий намір Коростенську окружну прокуратуру не повідомляли.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави кваліфікуються як бездіяльність відповідного органу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Дані обставини, відповідно до ст.131-1 Конституції України зобов`язують органи прокуратури представляти інтереси держави в суді.
Житомирською обласною прокуратурою сплачено судовий збір в сумі 5368 грн.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280, 281, 284, 287, 288, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги задоволити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення, подавши заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 29.02.2024 року.
Суддя: В. І. Вачко