Справа № 766/5823/23
18 квітня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі :
головуючої судді Іванцової Н.К.,
за участю секретаря судових засідань Березняк А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справуза позовом адвоката Токаленко Анни Вадимівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Адвокат Токаленко Анна Вадимівна, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач з 17.09.2019 року по 06.01.2023 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період дошлюбного і шлюбного життя відповідач неодноразово брав в борг грошові кошти у позивача, у зв`язку з чим, станом на 2021 рік утворився борг у розмірі 4300 доларів США. Для гарантії повернення боргу 22.08.2021 року ОСОБА_2 власноруч написав розписку, згідно якої отримав від позивача у борг 4300 умовних одиниць, які зобов`язався повернути до 22.08.2023 року. Відповідач свої договорні зобов`язання не виконав, позичені грошові кошти не повернув. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 22.08.2021 року у сумі 4300 доларів США, які на момент звернення до суду еквівалентні 157 244, 98 грн., 3 % річних від простроченої суми на момент ухвалення рішення суду та судовий збір у розмірі 1572,44 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
22 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження чого складено розписку. Так, відповідно до тексту розписки від 22 серпня 2021 року, власноручно написаною ОСОБА_2 , останній підтвердив те, що взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4300,00 дол. США. Відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 4300,00 дол. США до 22 серпня 2023 року.
Відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, у встановлений строк грошові кошти не повернув.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи № 6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Так, зі змісту розписки від 22 серпня 2021 року вбачається факт отримання відповідачем від позивачів грошових коштів у борг, на умовах, які сторони зазначили в розписці. Фактично між сторонами було укладено договір позики від 22 серпня 2021 року. Право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання підтверджується написаною власноручно ОСОБА_2 розпискою, наданою позивачам.
Таким чином, дослідивши боргову розписку, а також обставини укладення договорів, їх умови та їх юридичну природу з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, суд вважає встановленим, що між сторонами було укладено договір позики, за якими зобов`язання щодо повернення боргу відповідачем не було виконано, чим були порушені права позивача, які підлягають судовому захисту.
З огляду на те, що розписка підтверджує факт укладення договору позики, в ній вказані умови договору, відомості про передачу у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів, які визначені родовими ознаками, зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначені строки, надана позивачем розписка підтверджує в розумінні положень ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України існування укладеного у письмовій формі між сторонами саме договору позики.
Позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача.
За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12.
Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Відповідно сума трьох процентів річних за період з 23 травня 2023 року по 18 квітня 2024 року становить 3097,97 грн.
Зважаючи на неповернення відповідачем позики (боргу) позивачу за договором у встановлений строк, а саме до 22 серпня 2023 року, приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 625 ЦКУ, відповідач зобов`язаний повернути/сплатити позику (борг) позивачу, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1572,44 грн.
Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву адвоката Токаленко Анни Вадимівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 22.08.2021 року у розмірі 4300,00 доларів США, що на момент звернення до суду еквівалентні 157244 (сто п`ятдесят сім тисяч двісті сорок чотири) грн. 98 (дев`яносто вісім) коп., а також 3% річних від простроченої суми на момент ухвалення рішення суду у розмірі 3097 (три тисячі дев`яносто сім) грн. 97 (дев`яносто сім) коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1572,44 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.
Суддя Н.К.Іванцова