Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Кухта О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09 лютого 2002 року він уклав шлюб із ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції І-ФМ № 033038 від 09.02.2020 року.

Від даного шлюбу мають спільних дітей: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживали разом з нами і перебували на його утриманні та вихованні.

Вказує, що їх відносини з відповідачкою стали псуватися, оскільки ми люди різних характерів і поглядів на життя, що призводило до постійних суперечок та непорозумінь

Пояснює, що 22.05.2022 року відповідачка, скориставшись його відсутністю на протязі однієї доби, викрала неповнолітніх дітей, дочку - ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_5 , ввівши їх в обману, сказавши, що їдуть в гості до старшої доньки в Словацьку Республіку, проти їх волі, о 04.00 год. ранку на власному автомобілі без його відома та погодження вивезла їх за межі України. Діти постійно бажали повернутися до України, особливо син ОСОБА_6 . Дружина їх утримувала силою, різною брехнею та шантажем. В кінці серпня 2022 року, він поїхав до Німеччини за місцем тимчасового їх проживання. Сина ОСОБА_5 , який категорично відмовився проживати з матір`ю, повернув до України та зараз проживає з ним в АДРЕСА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2023 року, яке набуло законної сили, шлюб між ним та ОСОБА_2 - розірвано.

На підставі викладеного, просив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з його батьком ОСОБА_1 за місцем проживання; АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила у задоволенні позову відмовити, з підстав необґрунтованості.

Представник - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заву, в якій просив розглянути справу без його участі, при прийнятті рішення просив врахувати висновок Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 07.07.2023 №544/23/02-14.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2023 року між ними було розірвано (справа № 308/1091/23).

У шлюбі народилися доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.11.202013 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кішвард Угорщина, перекладеного з угорської мови на українську, ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьком значиться ОСОБА_1 , а матір`ю (дівоче прізвище та ім`я матері) ОСОБА_7 .

Згідно з довідкою виданою ТОВ «Житло-Сервіс» №14 від 16.06.2023 слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування - Ужгородського міськвиконкому від 07.07.2023 року за № 544/23/02-14, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою його місця проживання.

Відповідно до вказаного висновку встановлено, що Акт обстеження від 28.06.2023 року складений за результатами проведення обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вказує на те, що умови проживання в чотирикімнатному приватному будинку з прибудинковою територією відмінні. Санітарно-гігієнічний стан помешкання знаходиться на належному рівні. В будинку є всі комунальні зручності (світло, вода, газ) та автономне опалення. Житло облаштоване всіма необхідними сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини в будинку створено належні умови. У дитини є окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання, шкільним приладдям, іграшками, одягом та взуттям по сезону. Стосунки між батьком та сином - доброзичливі. У результаті бесіди з батьком дитини з`ясовано, що він має бажання визначити місце проживання сина разом з собою. Батько належним чином виконує батьківські обов`язки. З дитиною проведено бесіду в якій він зазначив, що бажає проживати разом з батьком, а до мами їздити в гості.

Відповідно до Акту оцінки потреб 28.06.2023 року № 250 складеного працівником Ужгородського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради батьківський потенціал батька дитини знаходиться на належному рівні. Батько спроможний виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за ним.

По місцю проживання він характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС». Згідно з нею ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 2020 року. За час реєстрації зі сторони сусідів ніяких нарікань не надходило.

Згідно довідки від 19.06.2023 року № 01-08/63 малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , буде зарахований до 5 класу греко- католицького приватного ліцею «ТеоБенд».

У відповідності з довідкою від 16.06.2023 року № 01-28/110 малолітній ОСОБА_5 протягом 2019-2023 років здобув початкову освіту в Ужгородській початковій школі «Первоцвіт». Протягом навчальних років Крістіан регулярно відвідував уроки у школі. Дитина була завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкувався з педагогами, які навчали сина, цікавився шкільним життям дитини. Протягом 2021/2022 навчального року під час дистанційного навчання тато часто був присутнім на онлайн-уроках, контролював навчання сина. Протягом 2022/2023 навчального року дитину до школи приводив і забирав особисто батько. Після уроків тато часто відводив сина на додаткові заняття, гуртки, спортивну секцію. ОСОБА_9 брав активну участь у позакласному житті учнівського колективу сина.

Відтак, звернення до суду з даним позовом відповідає принципам цивільно-процесуального закону та правом сторони в даному випадку на вирішення спору шляхом визначення місця проживання дитини, з огляду на фактичні обставини у даних правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ?від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

При цьому суд зауважує, що відповідачка ОСОБА_2 не обмежена у можливості реалізації належного їй права на спілкування із сином, вирішивши питання про встановлення порядку участі матері у його вихованні.

Розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини та визначення місця проживання її з батьком не впливатиме на взаємовідносини матері з сином, оскільки таке визначення місця проживання дитини, не позбавляє матір батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

В даному випадку суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 07.07.2023 року за №544/23/02-14, як належний доказ по справі.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, а також те, що наявні у справі докази дозволяють встановити, що позивач має постійне місце проживання, ним створено належні матеріальні та побутові умови для фізичного, духовного та морального розвитку, навчання, розвитку природних здібностей, малолітньої дитини, після розірвання шлюбу сторін дитина проживає разом з батьком, а також беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115, 160, 161 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 лютого 2024 року.

Головуюча О.В. Лемак