ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/2623/23Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/286/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №599/2623/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року, ухвалене суддею Чорною В.Г., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13924.00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 12 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1908264 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти та комісії, а також здійснити всі інші платежі у встановлених даним договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі.

ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надало відповідачу грошові кошти на наступних умовах:

- сума виданого кредиту: 4800.00 грн.;

- дата надання кредиту: 12 травня 2021 року;

- строк кредиту: 30 днів або до повного виконання зобов`язання;

- валюта кредиту: UAH;

- цільове призначення: на споживчі потреби;

- стандартна процентна ставка: 1.90 % в день.

Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №2643_52 від 18 серпня 2023 року, відповідно до якого 12 травня 2021 року на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 4800.00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку, станом на 19 лютого 2022 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 13924.00 грн, яка складається з наступного: 4800.00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 9124.00 грн прострочена заборгованість за процентами.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1908264 від 12 травня 2021 року у сумі 13924.00 грн та судовий збір у сумі 2684.00 грн.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №1908264 від 12 травня 2021 року в сумі 13924.00 грн та судовий збір у сумі 2684.00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_2 - адвокат Назаренко Я.В. подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дійсно, ОСОБА_2 , заповнивши відповідну заявку в інтернеті, отримав від позивача 4800 грн. Разом з тим, відповідач не оплачував борг, оскільки повинен був отримати від позивача СМС-повідомлення з реквізитами для оплати кредиту, однак цього так і не відбулось. Вказує, що наміру не оплачувати борг у відповідача не було.

Також зазначає, що ОСОБА_2 не був ознайомолений належним чином з умовами кредитування тапорядком нарахування зазначених позивачем високих відсотків за користування кредитом.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовільняючи позов суд першої інстанції, встановивши факт укладення договору позики між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_2 , виходив з того, що відповідачем неналежно виконуються умови договору, а тому позов є обґрунтованим та його необхідно задовольнити.

Однак, колегія суддів не погоджується в повній мірі з даним висновком суду.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повністю відповідає вказаним вимогам.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні обставини.

12 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1908264 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також здійснити всі платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі.

ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», правонаступником якого є ТОВ « ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах:

- сума виданого кредиту: 4800.00 грн;

- дата надання кредиту: 12 травня 2021 року;

- строк кредиту: 30 днів або до повного виконання зобов`язання;

- валюта кредиту: UAH;

- цільове призначення - на споживчі потреби;

- стандартна процентна ставка 1.90 % в день.

Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №250652 від 18 серпня 2023 року, відповідно до якого 12 травня 2021 року на картковий рахунок відповідача ОСОБА_2 перераховано кредитні кошти в сумі 4800.00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02- 24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_3 .

Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №1908264 встановлено, що станом на 12 травня 2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 13924.00 грн, яка складається з наступного:

- 4800.00 грн прострочена заборгованість за кредитом;

- 9124.00 грн прострочена заборгованість за процентами.

Відповідно до п.1.1 Договору, його укладення здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ITC Товариства.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно п.2.1. Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Як встановлено судом, між сторонами по справі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1908264 від 12 травня 2021 року, згідно з яким сума кредиту становить 4800 грн, чого сторонами не заперечується.

Також згідно з п.1.3 зазначеного Договору, строк кредиту становить 30 днів. Відповідно до п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив вказані докази по справі та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача відсотків, які були нараховані поза межами погодженого сторонами Договору позики строку кредитування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню 4800.00 грн сума позики, та 2736.00 грн нараховані відсотки за 30 днів - період кредитування, що разом становить 7536 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладаючи договір позики відповідач не був обізнаний про умови кредитування є безпідставними, оскільки вказаний кредитний договір, графік платежів, а також паспорт споживчого кредиту, де передбачені умови кредитування, були підписані електронним підписом ОСОБА_2 , чого апелянтом також не заперечується та не спростовано.

Це ж стосується і доводів апеляційної скарги про те, що апелянт не мав змоги погасити кредит за відсутності реквізитів для здійснення таких операцій, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів апелянтом не надано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Так, звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2684 грн.

Оскільки судом апеляційної інстанції змінюється рішення суду першої інстанції шляхом зменшення стягнутої з відповідача суми боргу з 13924.00 грн до 7536.00 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 54.12%, тому за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача слід було стягнути судовий збір у сумі 1452.58 грн.

Апелянтом при поданні апеляційної скарги було сплачено 4026 грн. Оскільки апеляційна скарга задоволена, відповідно, на 45.88 %, тому з позивача за розгляд справи в апеляційній інстанції підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1847.12 грн.

З огляду на зазначене у підсумку з позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 394.54 грн судового збору за судовий розгляд даної справи (1847.12 1452.58).

Що стосується витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, до апеляційної скарги представником ОСОБА_2 - адвокатом Назаренко Я.В. долучено договір про надання правової допомоги №78 від 08 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Назаренко Я.В., ордер про надання правничої допомоги від 11 січня 2024 року, а також розрахунок до договору про надання правової допомоги, згідно з яким адвокатом було надано послуг на загальну суму 5000 грн, яку просила стягнути з позивача.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною:

- в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19;

- у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20),

від 19 серпня2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19);

- у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19,

від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Разом з тим, представником позивача будь-яких письмових клопотань чи заперечень щодо заявленої адвокатом Назаренко Я.В. суми витрат на правничу допомогу не подано, при цьому з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги апелянта ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» отримало належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке позивач отримав 07 лютого 2024 року.

Оскільки, як було встановлено вище, судом апеляційної інстанції задоволено апеляційних вимог відповідача на 45.88%, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути 2294 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (, юридична адреса: 04080, м.Київ, вул.Кирилівська, будинок 82, офіс 7), заборгованості за кредитним договором №1908264 від 12 травня 2021 року з 13924.00 (тринадцяти тисяч дев`ятсот двадцяти чотирьох) грн до 7536.00 (семи тисяч п`ятсот тридцяти шести) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (, юридична адреса: 04080, м.Київ, вул.Кирилівська, будинок 82, офіс 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за розгляд даної справи в сумі 394 грн. 54 коп., а також витрати на правничу допомогу в сумі 2294 гривні.

В решті рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді