КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/219/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року місто Київ

справа №361/1208/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Сердинського В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером 5340 від 28 вересня 2018 року про стягнення з нього на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058 від 01 жовтня 2008 року у розмірі 92 554,65 грн.та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 000 грн.

В мотивування вимог посилалася на те, що йому стало відомо про наявність виконавчого провадження НОМЕР_3, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М., з виконання виконавчого напису за реєстровим номером 5340 від 28 вересня 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про стягнення із нього на користь АТ«Укрсоцбанк» заборгованості за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058 від 01 жовтня 2008 року у розмірі 92 554,65 грн. та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 000 грн.

Вказував, що вищевказаний кредитний договір із АТ «Укрсоцбанк» він ніколи не укладав та у нього відсутні зобов`язання перед відповідачем, а також АТ «Укрсоцбанк» письмову вимогу про усунення порушень та розрахунок суми заборгованості йому не направляло.

Вважає, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, так як нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, оскільки право вимоги не підтверджене належними доказами та договір не був посвідчений нотаріально.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнанотаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером 5340 від 28 вересня 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058 від 01 жовтня 2008 року у розмірі 92554,65 грн. та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В мотивування вимог апеляційної скарги посилалося на те, що даний спір стосується відкритого AT «Укрсоцбанк» рахунку № НОМЕР_1 на підставі договору від 01 жовтня 2008 року про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058, укладеному між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Вказувало, що внаслідок перевірки інформації за вказаним номером рахунку встановлено, що предмет спору даної справи дійсно стосується інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки на підставі договору факторингу №2 від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», за яким було відступлено право вимоги і до ОСОБА_1 .

Зазначало, що на момент пред`явлення позову та розгляду справи у суді у позивача був інший кредитор ТОВ «Кредитні ініціативи». Разом з тим, судом першої інстанції розглядалися позовні вимоги саме до АТ «Укрсоцбанк» та ухвал про заміну неналежного відповідача на належного не постановлялося.

Посилалася на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі на електронну пошту. Від ТОВ «Кредитні ініціативи» та третьої особи приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М. надійшли заяви, в яких останні просили розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №5340.

У виконавчому написі приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058 від 01 жовтня 2008 року, відповідно до якого банком відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), укладеним між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» у розмірі 92554,65 грн. та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 000 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофимова М.М. від 19 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 щодо виконання виконавчого напису №5340 від 28 вересня 2018 року.

Як вбачається з інформації, яка є загальнодоступною, Національний банк України відкликав банківську ліцензію та виключив АТ «Укрсоцбанк» з Державного реєстру банків. Відповідне рішення №799-рш прийняте Правлінням НБУ 24 жовтня 2019 року. Прийняте рішення пов`язане із завершенням реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою відповідно до вимог Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».

Правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням норм Закону, так як нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, оскільки право вимоги не підтверджене належними доказами та договір не був посвідчений нотаріально.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрутнтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів у справі,предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером 5340 від 28 вересня 2018 року, пред`явив вимоги до АТ «Укрсоцбанк».

Разом з тим, ТОВ «Кредитні ініціативи»звертаючись з апеляційною скаргою посилалося на те, що предмет спору даної справи стосується його інтересів, оскільки на підставі договору факторингу №2 від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», було відступлено право вимоги до ОСОБА_1 .

На підтвердження вказаних обставин ТОВ «Кредитні ініціативи» до апеляційної скаргинадав копії: договоруфакторингу №2 від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; акту прийому-передачі прав вимоги; реєстру боржників.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду кредитором за кредитним договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0700/00006058 від 01 жовтня 2008 року було ТОВ «Кредитні ініціативи», а відтак належним відповідачем у даній справі мало б бути ТОВ «Кредитні ініціативи».

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» неодноразово подавало до суду першої інстанції клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та про відкладення розгляду справи.

Проте, позивач у ході розгляду справи у суді першої інстанції не звертався до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ТОВ «Кредитні ініціативи»або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.

Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права.

При цьому, суд першої інстанції позбавлений права самостійно замінити неналежного відповідача на належного або залучити його в якості співвідповідача. Судом першої інстанції не постановлялося ухвал про залучення до участі у справі ТОВ «Кредитні ініціативи» як відповідача або як третьої особи.

А тому, пред`явлення позову до неналежноговідповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.

Оскільки, суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідача, рішення суду підлягає скасуванню, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Отже, зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказане не призведе до порушення прав позивача, оскільки він може звернутися з даним позовом до належного відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», місцезнаходження: місто Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: