Справа № 683/4254/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/4254/23, 2/683/262/2024 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.51-52), просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №021577 від 28 березня 1992 року, а також визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності:

- на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,527 га, з яких: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,277 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 побудоване у 1960 році його матір`ю ОСОБА_2 і згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22 червня 1993 року є майном колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 . Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 , а також він ОСОБА_1 , а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині.

18 січня 2013 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла для нього ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Вказує, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та є її єдиним спадкоємцем як по закону (перша черга), так і по заповіту.

Оскільки 1/2 частина спірного будинковолодіння належить йому як члену майна колгоспного двору, тому до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла лише 1/2 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Крім того, до складу спадщини увійшла також земельна ділянка площею 0,527 га, з яких: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,277 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, який за життя ОСОБА_2 втратила, а також через неможливість встановити факт належності спадкового майна померлій. Зокрема, в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 021577 від 28 березня 1992 року в графі власник записано « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2013 року « ОСОБА_2 »; у Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 від 30 листопада 2001 року є виправлення в імені власника, а саме в графі власник записано « ОСОБА_3 » та виправлено ручкою на « ОСОБА_4 ».

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні його прав на спадкове майно, тому ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 1960 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

22 червня 1993 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під №207.

Відповідно до довідки Великочернятинського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №237/16-10 від 28 жовтня 2023 року житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору була ОСОБА_2 , а членом колгоспного двору являвся її син ОСОБА_1 .

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2=1/2).

Отже, частка ОСОБА_2 у спірному будинковолодінні становила 1/2 частину. Інша 1/2 частина будинковолодіння належить ОСОБА_1 як члену майна колгоспного двору.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 18 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Бугайчук І.В., зареєстрований в реєстрі за №2, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_1 .

Згідно довідки виконкому Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №99 від 22 січня 2016 року ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_1

28 січня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №54/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Встановлені судом обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку вона набула як член майна колгоспного двору.

11 жовтня 2023 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на спірне

будинковолодіння через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , тому до нього перейшло право власності на належну померлій 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 , як члену майна колгоспного двору, належить інша 1/2 частина вищезазначеного домоволодіння. З урахуванням 1/2 частини домоволодіння, яке він успадкував після смерті ОСОБА_2 , йому належить цілий житловий будинок.

Таким чином, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 було побудовано у 1960 році, відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за позивачем, який є єдиним спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частину вищезазначеного будинковолодіння, а також право власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, яке він набув як член майна колгоспного двору.

Крім того, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка площею 0,527 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,277 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Факт належності ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки підтверджується оригіналом Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 021577, який виданий 28 березня 1998 року Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2013 року, згідно якого померла значиться як « ОСОБА_2 »; довідкою Великочернятинського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №237/16-10 від 28 жовтня 2023 року, згідно якої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 15 квітня 1991 року являлась головою колгоспного двору,розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; довідкою виконкому Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №99 від 22 січня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , а також матеріалами спадкової справи №54/2016, заведеної 28 січня 2016 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

11 жовтня 2023 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на вищезазначену земельну ділянку через неможливість встановити факт належності цього майна померлій.

Проте, досліджені судом вищезазначені письмові докази свідчать про те, що саме ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником земельної ділянки площею 0,527 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,277 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №021577 від 28 березня 1992 року.

Оскільки ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , і нотаріус відмовив йому у оформленні спадщини на вищезазначену земельну ділянку, тому в судовому порядку за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,527 га, з яких 0,25 га

для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,277 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 від 30 листопада 2001 року.

11 жовтня 2023 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через те, що у свідоцтві про смерть ім`я померлої вказано як « ОСОБА_4 », а у Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 він 30 листопада 2001 року, ім`я власника зазначено як « ОСОБА_5 » та виправлено на « ОСОБА_4 ».

Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №755048, виданий на ім`я спадкодавці, містить описку у написанні імені власника і вказана описка була виправлена шляхом написання зверху над іменем « ОСОБА_5 » імені « ОСОБА_4 », що є недопустимим, тому позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Разом з тим, факт належності ОСОБА_2 вищезазначеної земельної ділянки підтверджується наявним у позивача оригіналом Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 від 30 листопада 2001 року.

Крім того, у «Словнику українських імен» видавництва «Довіра», 2005 року, автор ОСОБА_6 , зазначено, що ім`я ОСОБА_4 у розмовній мові може звучати як ОСОБА_5 .

Таким чином, досліджені судом письмові докази вказують на те, що земельна ділянка площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 від 30 листопада 2001 року належала саме ОСОБА_2 , а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, який є єдиним її спадкоємцем, права власності на вказану земельну ділянку.

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №021577 від 28 березня 1992 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,527 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,277 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у межах згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №021577 від 28 березня 1992 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка

розташована на території Великочернятинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, у межах згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755048 від 30 листопада 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 04 березня 2024 року

Суддя: