Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/32/24

Провадження № 2/348/288/24

22 лютого 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Бурдун Т.А.,

секретаря судового засідання - Дмитрук С.І.,

представника позивача - адвоката Гураша М.В.,

третьої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася до суду з позовом до Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , яка була зареєстрована та проживала у власному будинку АДРЕСА_1 . За життя заповіт на належне їй майно нею не складався та не посвідчувався. На час смерті ОСОБА_5 в належному їй домоволодінні також були зареєстровані та проживали позивач з дітьми та сестра позивача ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на майно, яке належало померлій на праві приватної власності, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

16 лютого 2022 року позивач ОСОБА_3 подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини по закону після смерті матері ОСОБА_5 , яким була заведена спадкова справа, а її сестра ОСОБА_1 в шестимісячний строк подала заяву про відмову від спадщини по закону.

27 грудня 2022 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_5 .

Постановою нотаріуса від 27 грудня 2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність у спадкодавця належно оформлених відповідно до чинного законодавства правовстановлюючих документів, що підтверджують належність вказаного спадкового майна померлій ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 05.01.2024 було відкрито провадження по справі та в порядку досудової підготовки витребувано у приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М спадкову справу після смерті спадкодавця ОСОБА_5 за № 24/69155580.

Ухвалою суду від 01.02.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.02.2024 року та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Гураш М.В. підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Також пояснив суду, що ОСОБА_3 є донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та є спадкоємцем за законом, у зв`язку з чим подала заяву до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Третя особа ОСОБА_1 , яка є сестрою позивача відмовилась від прийняття спадщини. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця ОСОБА_5 правовстановлюючих документів, що підтверджують належність вказаного спадкового майна померлій, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спору про між спадкоємцями відсутній, нічиї права не порушуються. Погосподарські книги у Ланчинській селищній раді не велися взагалі.

Представник відповідача Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської областіу судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просить проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.55).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та яка є рідною сестрою позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона дійсно відмовилася від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 , має своє житло, не заперечує проти задоволення позову та не претендує на спадкове майно. За життя ОСОБА_5 не оформила належним чином право власності на домоволодіння.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України)

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).

Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.1976, де її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

03 жовтня 2000 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 (а.с.13).

Відповідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 23.09.2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_5 (а.с.44, зворот.).

В зв`язку з її смертю відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 за законом першої черги на вказаного домоволодіння стала позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_1 , оскільки померла за час свого життя належним їй майном на випадок своєї смерті не розпорядилася і заповітного розпорядження з цього приводу не склала.

На день смерті ОСОБА_5 , тобто на час відкриття спадщини, в належному їй домоволодінні постійно проживали та були зареєстровані позивач з дітьми та сестра позивача - ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивач ОСОБА_3 у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла її, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки ОСОБА_5 на випадок своєї смерті не склала заповітне розпорядження на належне їй майно, позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги по закону подала у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини 16 лютого 2022 року заяву до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. про прийняття спадкового майна належного померлій (а.с.44).

Приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №69155580. Донька померлої (сестра позивача та третя особа у справі) ОСОБА_1 16 лютого 2022 року, подала заяву до приватного нотаріуса про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_3 , яка зареєстрована під №64 (а.с. 22).

Таким чином, у відповідності до ст.1261 ЦК України ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с.18).

Однак, постановою нотаріуса від 27 грудня 2022 року за вихідним номером 02-31/338 позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі вказаного Свідоцтва через відсутність у спадкодавця належно оформлених відповідно до чинного законодавства правовстановлюючих документів, що підтверджують належність вказаного спадкового майна померлій матері ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.20).

За домоволодінням померлої ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , обліковано земельні ділянки загальною площею - 0,3300 га, з них: земельна ділянка площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які у приватну власність не передавалася, що стверджується довідкою за №12/02.2-09 від 03 січня 2024 року, виданою Ланчинською селищною радою об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.16).

З метою узаконення права власності на спадкове домоволодіння позивачем виготовлено технічний паспорт від 11 серпня 2022 року, з якого вбачається, що майно складається з житлового будинку А загальною площею - 97,8 кв.м. житловою площею - 64,9 кв.м., 1962 року побудови, літньої кухні В площею - 35,3 кв.м, 1965 року побудови, бані Д площею - 17,7 кв.м, 1965 року побудови, сараю Ж площею - 14,8 кв.м, 1965 року побудови, сараю З площею - 26,2 кв.м., 1965 року побудови, сараю Л площею - 29,6 кв.м., 1965 року побудови, вбиральні К площею - 1,4 кв.м., 1965 року побудови, колодязя питного N1 -5,0 м.п, воріт дерев`яних N3 - 7,9 м.п., огорожі N4 - 29,8 м.п., огорожі N5 - 39,8 м.п (інвентаризаційна справа № 25468) (а.с.7-9).

Відповідно до довідки за № 237 від 11 серпня 2022 року, виданої ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на дане спадкове домоволодіння не проводилася (а.с.17).

Ринкова вартість спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 03 січня 2024 року становить 146 700 гривень 00 копійок, що підтверджується висновком про вартість даного об`єкта проведеного оцінювачем ОСОБА_10 (а.с.23-27).

За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини. ЇЇ сестра ОСОБА_1 відмовилась від спадщини, про що подала відповідну заяву нотаріусу. Інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає.

Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68567902 від 16.02.2022 року, та (Заповіти / спадкові договори) № 68567959 від 16.02.2022 року (а.с. 46-47).

Позивач ОСОБА_3 звернулася своєчасно до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.44).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається з наданих суду доказів, на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інші особи на володіння та користування на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

Відповідно до довідки за № 237 від 11 серпня 2022 року, виданої ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на дане спадкове домоволодіння не проводилася.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до прийняття вищевказаного закону регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Також роз`яснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Так, відповідно до вказаного переліку до таких документів відносились: рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію; акт відводу установам, підприємствам і організаціям земельної ділянки для будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію.

Тобто названі документи визнавались такими, що підтверджують право приватної власності.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Досліджені судом докази свідчать про те, що домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належало матері позивача - ОСОБА_5 , разом із господарськими спорудами на законних підставах, відповідно до діючого на той час законодавства і не є самочинним будівництвом. Але за життя вона не зареєструвала своє право власності на житловий будинок та не отримала правовстановлюючий документ на нього.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 дане домоволодіння з надвірними побудовами та спорудами входить до складу спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 , фактично стала власником вищезгаданого домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, користується ним, вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок із господарськими спорудами, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином, суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, беручи до уваги визнання представником відповідача позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.11-13, 78-81, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на спадкове домоволодіння спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку А загальною площею - 97,8 кв.м. житловою площею - 64,9 кв.м., 1962 року побудови, літньої кухні В площею - 35,3 кв.м, 1965 року побудови, бані Д площею - 17,7 кв.м, 1965 року побудови, сараю Ж площею - 14,8 кв.м, 1965 року побудови, сараю З площею - 26,2 кв.м., 1965 року побудови, сараю Л площею - 29,6 кв.м., 1965 року побудови, вбиральні К площею - 1,4 кв.м., 1965 року побудови, колодязя питного N1 -5,0 м.п, воріт дерев`яних N3 - 7,9 м.п., огорожі N4 - 29,8 м.п., огорожі N5 - 39,8 м.п.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача- адвокат Гураш Михайло Васильович, місце знаходження: АДРЕСА_4.

Відповідач: Ланчинська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, місце знаходження: 78455, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт. Ланчин, вул. Шкільна,3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 29 лютого 2024 року.

Суддя Т.А.Бурдун