24.01.2024 Єдиний унікальний номер 205/7614/23
Провадженя№ 2/266/659/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 р. м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про визнання нерухомого майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом за малолітньою ОСОБА_2 ,

третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом за малолітньою ОСОБА_2 .

В обгрунтування позову позивач зазначив, що шлюб між нею і ОСОБА_5 зареєстровано 12.10.2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.10.2021 року шлюб між нею і ОСОБА_5 розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. В період шлюбу ОСОБА_5 , на підставі договору про сплату пайових внесків у Житлово-будівельному кооперативі «Свобода-15» (далі - ЖБК "Свобода-15"), став асоційованим членом ЖБК «Свобода-15». Згідно з зазначеним договором 08.12.2016 року ОСОБА_5 сплатив їх спільними грошовими коштами пайовий внесок в ЖБК «Свобода-15» в сумі 385 135,00 грн. Згідно з умовами договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Свобода-15» від 08.12.2016 р. №Б-4-4 ОСОБА_5 02.02.2017 року прийняв пай - квартиру АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера №162 від 08.12.2016 року, виданою ЖБК «Свобода-15», актом огляду квартири від 02 лютого 2017 року і актом прийому-передачі паю (квартири) від 02.02.2017 року, складеними ЖБК «Свобода-15» і ОСОБА_5 . Таким чином, під час шлюбу за спільні грошові кошти вони з ОСОБА_5 придбали однокімнатну жилу квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м., яка складається з 1-коридору площею 3,4 кв. м., 2-санвузла площею 2,9 кв. м., 3- кухні площею 9,1 кв.м., 4-житлової площею 16,0 кв. м., І-лоджії площею 1,6 кв. м., в житловому будинку літ.А-9, зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. 03.02.2017 року за ОСОБА_5 . Згідно зі звітом про оцінку майна, однокімнатної квартири площею 33,00 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , ринкова вартість квартири складає 380 800 грн., відповідно вартість 1/2 її частки складає 190 400 грн., 1/4 частки - 95 200 грн. На день смерті ОСОБА_5 їй на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона була придбана нею і ОСОБА_5 як подружжям під час зареєстрованого шлюбу. Отже, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на іншу 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 за законом є малолітні діти спадкодавця - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які успадкували в порядку спадкування першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 по 1/4 частці квартири АДРЕСА_1 . Вона, в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , у встановлений законом шестимісячний строк подала до Другої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З такою ж заявою звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , і відповідач ОСОБА_3 23.06.2023 року вона звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності (в спільному майні подружжя) та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 . Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. від 23.06.2023 року їй відмовлено у видачі зазначених свідоцтв у зв`язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_5 . Крім того, нерухоме майно ОСОБА_6 обтяжено арештами на підставі постанови про арешт майна №52854887 від 31.07.2020 року, виданих Новокодацьким ВДВС м.Дніпро і постанов № 52854887 від 02.07.2020 року та № 52854887 від 19.03.2018 року, виданих Шевченківським ВДВС м.Дніпра. Просить визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . Визнати за ОСОБА_2 , в інтересах якої вона діє, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити.

Представник відповідачка ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просять суд ухвалити відповідне рішення без виходу у судове засідання.

Третя особа - Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути дану справу без участі її представника.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частиною 1 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.10.2012 р., актовий запис №463, зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Прізвище після державної реєстрації: чоловіка ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_10 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції 09.09.2014 р., актовий запис №1215, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьки: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно квитанції до прибуткового ордера №162 від 08.12.2016 р., на підставі договору №Б-4-4 від 08.12.2016 р. ЖБК «Свобода-15», ОСОБА_5 сплачено 385135,00 грн. (а.с.20).

Згідно акту огляду квартири від 02.02.2017 р., ОСОБА_5 , який є асоційованим членом ЖБК «Свобода-15», та згідно договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Свобода-15» від 08.12.2016 р. №Б-4-4, має пай квартиру АДРЕСА_3 , будівництво якого здійснюється ЖБК «Свобода-15» шляхом реконструкції об`єкта незавершеного будівництва (а.с.21).

Згідно акту прийому-передачі паю (квартири) від 02.02.2017 р. ЖБК «Свобода-15» передало ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 , будівництво якого завершено ЖБК «Свобода-15» шляхом реконструкції об`єкта (а.с.22).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.02.2017 р. відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.02.2019 р. №155405574, власником 1/1 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі довідки №02/64, виданої 02.02.2017 р. ЖБК «Свобода-15», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33761898 від 08.02.2017 р. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гугель Світлана Юріївна. Обтяження №27614572, на підставі ухвали суду провадження №1-кс/202/4508/2018, справа №202/4464/18, видана 16.08.2018 р. Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №42675777 ОСОБА_11 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.19).

Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2021 р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.14-15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 25.05.2022 р., актовий запис №929, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 43 років (а.с.17).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2023 р. підписаної державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності (у спільному майні подружжя) та свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я малолітньої доньки ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що у заявниці відсутні документи на вищевказане спадкове майно, а також у зв`язку з тим, що на майно спадкодавця накладені арешти нерухомого майна (а.с.23).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 28.06.2023 р., технічних паспортів, акту від 28.06.2023 р. інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_12 , квартира АДРЕСА_1 , існуюча забудова, загальною площею 33 м.кв., 9 поверхів, житлова площа приміщень 16 м.кв., нежитлова площа 17 м.кв., кількість житлових кімнат 1, висота приміщень 2,5, поверх розташування 4 (а.с.24-25, 26, 27, 28-32).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час шлюбу придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1 , яка оформлена на ім`я померлого ОСОБА_5 .

Таким чином, у зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана у період шлюбу, вона вважається сумісною власністю подружжя.

За даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2023 р. посвідченої державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., 23.06.2023 р. до Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право власності (у спільному майні подружжя) та свідоцтв про право на спадщину за законом на її ім`я та ім`я її малолітньої доньки ОСОБА_2 на майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 за законом є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (його син), ОСОБА_1 (його дружина), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (його донька).

Малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцями за законом першої черги.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63. ч. 1 ст. 65 СК України.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком таких, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Квартира не є предметом індивідуального користування.

Установивши, що на об`єкт нерухомого майна - квартири, набуте право власності на підставі цивільно-правової угоди під час шлюбу, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вона була придбана, суд приходить до висновку, що вищевказана квартира є правом спільної сумісної власності подружжя, а тому доводи позивача є вірними.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 17-рп від 19 вересня 2012 року дійшов наступних висновків: «Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Таким чином, законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, а тому обов`язок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

За положеннями пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з частиною сьомою статті 57 СК України, якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У тому разі, якщо майно набувається у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, то воно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності, незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ , набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі ст. 63 Сімейного кодексу України "Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними."

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити, якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Відповідно п.22.4 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із ст. 370 ЦК України, де передбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За вимогами ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах з позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі з частки спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 по 1/2 частки, підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3, 4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.

За п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи вимогу позивача про визначення частки померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд враховує, що співвласниками даної квартири на час смерті ОСОБА_5 були ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тобто кожному з них належала 1/2 частка вказаної квартири. При цьому суд враховує визнання відповідачами позову, а також ту обставину, що будь - яких інших домовленостей про розмір часток у праві на квартиру між співвласниками не було, жодних доказів щодо інших домовленостей суду не надано. Не визначення часток у праві спільної власності на наведену квартиру не дає можливості позивачу, яка діє в інтересах малолітньої дитини, реалізувати своє право власності та право на спадкування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою надано докази того, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки він придбаний позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 під час шлюбу.

Будь-яких заперечень зі сторони відповідача та його представника до суду не надходило, більш того, представник відповідачки зазначив у своїй заяві про визнання позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яким є квартира АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та про визнання права власності на частку за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про визнання нерухомого майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом за малолітньою ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м., складається з 1-коридору площею 3,4 кв. м., 2-санвузла площею 2,9 кв. м., 3- кухні площею 9,1 кв.м., 4-житлової площею 16,0 кв. м., I- лоджії площею 1,6 кв. м. - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_1 .

Визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме:

- за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - 1/2 частину квартири,

- за ОСОБА_1 - 1/2 частину квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач:

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7

Третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора , м.Дніпро, вул.Метробудівська, б.1