Єдиний унікальний номер: 448/277/24
Провадження № 2/448/236/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.03.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович та приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_2 , а членом такого ОСОБА_3 (дружина голови двору) та ОСОБА_4 (син голови двору), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/3 у такому майні.

Покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору, його (позивача) батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/3 частку у майні колгоспного двору. Ствердив, що після смерті ОСОБА_2 спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли дружина та син спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як спільно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірному житловому будинку збільшились і становлять по 1/2 частці (по 1/3 частці, яка належала їм як членам колгоспного двору та 1/6 частці, які вони успадкували після смерті чоловіка, батька ОСОБА_2 ).

Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його (позивача) матір ОСОБА_3 , яка за життя своїм майном розпорядилася, склавши заповіт у користь сина ОСОБА_4 , котрий спадщину, в тому числі 1/2 частку спірного будинковолодіння, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті матері прийняв, так як спільно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявив про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що ОСОБА_4 став фактичним власником спірного житлового будинку (1/3 частки, яка належала йому як члену колгоспного двору та 1/6 частки, яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_2 , +1/2 частки, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ).

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його (позивача) брат ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на спірне майно (будинковолодіння). Вказав, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном розпорядився, склавши заповіт у його (позивача) користь. Ствердив, що у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , факт прийняття ним спадщини стверджується поданою нотаріусу заявою про оформлення спадкових прав.

Ствердив, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус рекомендував йому (позивачу) звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним (позивачем) право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 16.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича та приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марію Андріївну в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, а у поданій позовній заяві просив суд здійснити розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не заперечують проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення №137/01-16, №138/01-16 від 27.02.2024р. та №139/01-16 від 28.02.2024р.; копії сторінок із спадкової справи №962/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копії сторінок із спадкової справи №963/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційні довідки зі спадкового реєстру, а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його (представника) відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву-повідомлення №26/01-16 від 29.02.2024р.; копії сторінок із спадкової справи №17/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у її (представника) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого був ОСОБА_2 , а членом такого ОСОБА_3 (дружина голови двору) та ОСОБА_4 (син голови двору), що підтверджується випискою із погосподарської книги №5 по селі Конюшки Яворівського району, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988 по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто кожен по 1/3 частці будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (батька позивача).

До складу даної спадщини входило право на 1/3 частку спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, що належала йому як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Львівської області 05.12.2023р., спадкодавець ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним проживали дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №962/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - його син ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього та отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, - приватизованої земельної ділянки площею 0,4749га, яка розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; приватизованої земельної ділянки площею 0,4073га, яка розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України дружина спадкодавця ОСОБА_3 , син спадкодавця ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їх чоловіка та батька ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, судом не встановлено.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заявили про відмову від даної спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали фактичними власниками по 1/2 частці у спірному будинковолодінні (по 1/3 частці, які належали їм як членам колгоспного двору та по 1/6 частці (1/3:2), які вони успадкували в порядку спадкування після смерті чоловіка, батька ОСОБА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (матері позивача).

До складу даної спадщини входило право на 1/2 частку спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/3 частки, яка належала їй як члену колгоспного двору та 1/6 частки, яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 )

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_3 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 11.03.2016 року склала заповіт, яким усе своє майно, в тому числі частку у спірному будинковолодінні АДРЕСА_1 , заповіла своєму синові ОСОБА_4 .

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Львівської області 22.11.2023р., спадкодавиця ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею проживав син ОСОБА_4 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №963/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті останньої прийняв - звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (отже факт прийняття ним спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини) та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна.

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк звернулись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_4 став фактичним власником спірного будинковолодіння (1/3 частки, яка належала йому як члену колгоспного двору, + 1/6 частки, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , + 1/2 частки, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 (брата позивача).

До складу даної спадщини входило право на спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/3 частки, яка належала йому як члену колгоспного двору, + 1/6 частки, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , + 1/2 частки, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 ).

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном розпорядився, а саме 28.07.2022 року склав заповіт, яким усе своє майно, в тому числі спірне будинковолодінні АДРЕСА_1 , заповів своєму брату ОСОБА_1 (позивачу).

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Львівської області 22.11.2023р., спадкодавець ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №17/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , його брат ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті останнього прийняв - звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (отже факт прийняття ним спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини) та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна.

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк звернулись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 став фактичним власником спірного будинковолодіння, яке він успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - спадкодавця ОСОБА_4 .

При цьому, нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Нотаріус роз`яснив позивачу можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такий звернувся до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копіями сторінок із спадкової справи №962/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копіями сторінок із спадкової справи №963/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційними довідками зі спадкового реєстру; копіями сторінок із спадкової справи №17/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; випискою із погосподарської книги №5 по селі Конюшки Яворівського району, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса від 08.11.2023р. про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копією свідоцтва про народження та паспорта позивача; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог, зокрема слід визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спірне майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, яке він успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - спадкодавця ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович та приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 , уродженець с.Конюшки Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, ; місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Дружби, 184, Яворівського району Львівської області, e-mail: .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, оф.22-25, Яворівського району Львівської області, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Зелена, 2, Яворівського району Львівської області, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_9 ).

Суддя Ю.В. Кічак