КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук Володимир Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: ПН КМНО Остапенко Є.М., ПВ ВО м. Києва Сіщук В.В., в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 103266 від 07.06.2021, що вчинений ПН КМНО Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 24 151,75 грн.

Також, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати за подання позову та заяви про забезпечення позову, а також, понесені витрати на надання правничої допомоги, попередній розрахунок яких становить 14 000,00 грн (а.с. 1-8).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2023 позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: ПН КМНО Остапенко Є.М., ПВ ВО м. Києва Сіщук В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.06.2021, вчинений ПН КМНО Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 103266, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 24 151,75 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн та 496,20 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн (а.с. 67-73).

В апеляційній скарзі, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення змінити шляхом зменшення розміру стягнутих з товариства на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з 14 000,00 грн на 4 000,00 грн. Вказує, що з огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом правничої допомоги позивачу в суді першої інстанції, відсутність детального опису робіт, враховуючи, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн не відповідає критерію розумності та справедливості. Справа є максимально простою й не потребує спеціальних знань у громадянина, тому належний розмір, який може бути стягнуто з відповідача на користь позивача має становити 4 000,00 грн (а.с. 78-82, 85-87).

03.12.2023 позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що досудове врегулювання спору не призвело до вирішенням спірного питання, тому позивач вимушена була звернутись за правничою допомогою до адвоката з метою подання до суду даного позову. У поданому позові, позивачем, у відповідності до вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат у розмірі судового збору (992,40 грн + 496,20 грн) та понесених витратах на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн, тобто, фіксований розмір, який було встановлено укладеним договором про надання правової допомоги. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення понесених судових витрат у заявленому розмірі (а.с. 113-117).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до відповідача, треті особи: ПН КМНО Остапенко Є.М., ПВ ВО м. Києва Сіщук В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 ставилось питання про розподіл понесених судових витрат, та просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір за подання позову у розмірі 992,40 грн, за заяву про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн, та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви надано:

копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2509;

копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2022 № 01-07/2022;

копію акту прийому-передачі грошових коштів № 1 від 05.07.2022;

ордер про надання правничої допомоги від 14.11.2022 (а.с. 28, 29-34, 35, 36).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2022 було відкрито провадження у справі, призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, та надано відповідачу строк на подання відзиву, який повинен відповідати ст. 178 ЦПК України і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову (а.с. 54)

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та додатків до неї було направлено усім учасникам справи, зокрема, й товариству, і отримано останнім 09.12.2022, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с. 57, 65).

Учасники справи не скористались своїм процесуальним справо, встановленим ст. 178 ЦПК України, на подання відзиву, і жодних заперечень на позов подано не було.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;,

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі з протилежною стороною). При цьому, норми статей 137, 141 ЦПК України спрямовані саме на захист прав та інтересів учасників судових процесів, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість учасників отримати відшкодування понесених витрат, на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св 19), від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18) від 03.03.2021 у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 137 ЦПК України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляться судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).

Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 (провадження № 61-4683св23).

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що у розумінні положень ч. 5 ст. 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З огляду на те, що відповідач не скористався своїм право на подання заяви про зменшення витрат на правову допомогу та не заперечував щодо співмірності витрат на правову допомогу, як то передбачено ч. 6 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи обсяг наданих адвокатом позивача послуг та значення справи для сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, та обґрунтовано задовольнив вимогу про стягнення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 14 000,00 грн.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 29 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова