Справа № 128/339/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Крейдіна В.О.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Крейдін В.О. звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

У позовній заяві викладено наступну позицію.

У 1985 році ОСОБА_1 було побудовано будівлю сараю, що по АДРЕСА_1 . Поруч із будівлею сараю ОСОБА_1 розташована будівля сараю сусідки ОСОБА_3 .. З часом будівля сараю ОСОБА_3 почала руйнуватися, ремонтні роботи не проводилися. Відносно побудованого ОСОБА_3 сараю виник спір, оскільки він побудований з істотними порушеннями будівельних та санітарних норм. Наявність даної будівлі порушує права позивачки, оскільки: внаслідок самочинного будівництва відстань будівель від спільної межі та будівлі позивача становить менше одного метру. Господарська будівля позивачки заблокована сусідською будівлею. У зв`язку з тим, що не було вирішено питання про відведення води з дахів, стіна будівлі ОСОБА_1 замокає та руйнується. Ухил даху будівлі ОСОБА_3 спрямований в бік ділянки та будівлі позивачки. Оскільки відстань між будівлями становить менше 1 метра, стічні води з даху будівлі стікають на будівлю позивачки, тим самим підтоплюючи та руйнуючи її, наносять їй шкоду руйнуючого характеру. В будівлі руйнуються стіни та заводяться грибки внаслідок постійної сирості. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_3 з пропозицією хоча б встановити ринву для водовідведення, однак ОСОБА_3 на дане прохання ніяк не відреагувала. У зв`язку із цим ОСОБА_1 викликала працівника для встановлення ринви щоб уникнути намокання та руйнування стіни. Проте, провести ремонтні роботи зі встановлення ринви було неможливо через вчинення перешкод з боку ОСОБА_3 .. Ринва встановлена не була, що в подальшому призвело до руйнування стіни ОСОБА_1 .. Неодноразові звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з приводу усунення перешкод у користуванні майном, результату не дали, а лише призвели до звернення до правоохоронних органів. Неодноразові звернення до правозахисників, Стрижавської селищної ради та неодноразові створення комісій призвели до демонтажу будівлі, яка перешкоджала позивачці. Стічні води з даху будівлі ОСОБА_3 підтопили задню стіну будівлі сараю ОСОБА_1 , завдавши їй матеріальної шкоди. У зв`язку з пошкодженням стіни позивачка звернулася до судового експерта для проведення будівельно-технічного дослідження для визначення вартості зведення стіни у приміщенні сараю «Б», що по АДРЕСА_1 . Під час дослідження, враховуючи матеріали, наявні у експерта, а також враховуючи результати проведеного натурного обстеження встановлено, що об`єктом експертного дослідження є будівля сараю «Б» по АДРЕСА_1 . Власником домоволодіння є ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_2 від 24.02.1994, виданого виконкомом Стрижавської селищної ради. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які проведено у приміщенні сараю «Б» станом на дату проведення дослідження становить 12263,37 грн.. Посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, просить стягнути із відповідача 12263,37 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5000,00 грн. у відшкодування витрат на проведення експертизи №ОС-443 від 12.01.2022, а також судові витрати (а.с. 1-3).

Відповідачкою ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 45-52), в якому викладено наступну позицію.

Відповідачка заперечує щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі, виходячи за наступного. В силу приписів ст.ст. 13, 319, 1166 ЦК України відповідальність за завдану шкоду може наставати лише в разі наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Так, вважає, що представником позивача не було належним чином доведено наявність завданої шкоди майну ОСОБА_1 .. Всі доводи позивача зводяться до голослівних тверджень про підтоплення та руйнування задньої стіни будівлі сараю, яка належить позивачці. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин не надано. У позовній заяві не зазначається, за яких саме обставин така шкоди була завдана, коли вона почалася завдаватися майну позивачки, оскільки з огляду на характер заявленої шкоди, остання мала триваючий характер, відповідно, за умови її дійсності, була б спричинена в результаті продовжуваного діяння. У позовній заяві належним чином не аргументовано, в чому саме полягала протиправна поведінка відповідачки. Водночас, посилання позивача на будівництво будівлі сараю з істотними порушеннями будівельних і санітарних норм є безпідставними з огляду на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_3 за життя набув у свою власність чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 10.02.1982. Після його смерті ОСОБА_3 успадкувала вказане будинковолодіння. 25.03.2016 КП «ВООБТІ», на її замовлення, було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_3 . Відповідно до наведеної у технічному паспорті характеристики будинку, господарських будівель, будівлі сараю, які межують із земельною ділянкою ОСОБА_1 , були побудовані з 1980 року по 1984 рік. Натомість, у позовній заяві вказано, що будівлю сараю, якій нібито було завдано майнової шкоди, побудовано у 1985 році. Тобто, на момент побудови позивачкою будівлі сараю на території будинковолодіння ОСОБА_3 вже існували будівлі сараю, які побудовані раніше, одна з яких, при цьому в позові не вказується, яка саме, нібито призвела до завдання позивачці майнової шкоди. Отже, темпорально позивачка споруджувала власну будівлю сараю із врахуванням будівель, наявних на сусідній земельній ділянці. Споруди, зокрема, будівлі сараїв на території її будинковолодіння були побудовані з дотриманням усіх чинних на момент їх будівництва будівельних норм, що підтверджується технічним паспортом. Обставина правомірності будівництва відповідних будівель підтверджена також Стрижавською селищною радою, згідно листа Стрижавської селищної ради від 14.05.2021, що доданий до позову, де вказано, що «відповідно до технічних паспортів будівлі є законними, відмітки про самовільне будівництво немає». Окрім того, до позову додано протокол погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 05.03.2003, яким позивачем із суміжними землевласниками та землекористувачами, зокрема й із ОСОБА_3 , були погоджені та закріплені межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Даним протоколом було встановлено, що межі такої земельної ділянки проходять по дерев`яній огорожі та по суходолу. При встановленні меж претензій чи спірні питання між суміжними землевласниками (землекористувачами) відсутні. Таким чином, позивачка погодилася на встановлення меж земельної ділянки в порядку визначеному протоколом від 05.03.2003 та описом меж доданого до позову. З часу закріплення меж даним протоколом, користування відповідним майном здійснювалося ними саме таким чином, що спростовує твердження представника про створення позивачці перешкод у користуванні майном. Окрім того, неможливо встановити причинний зв`язок між шкодою завданою майну позивачки та протиправною поведінкою відповідачки, в чому вона полягала. Вищевказане у своїй сукупності спростовує завдання шкоди майну позивачки та дає підстави стверджувати про відсутність вини в діях відповідачки. Також, на підтвердження обґрунтування заявленої суми матеріальної шкоди позивачка посилається на висновок експерта №ОС-443 від 12.01.2022. Так, на вирішення даної будівельно-технічної експертизи було поставлено питання яка вартість зведення стіни у приміщенні сараю «Б» по АДРЕСА_1 . Як слідує із вступної частини вказаного висновку експерта, експерту не була надано документів, передбачених Інструкцією про проведення інженерно-технічної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції №53/5 від 08.10.1998. Тобто, встановлений висновком експерта розмір вартості ремонтно-будівельних робіт був визначений лише на підставі даних, отриманих в результаті проведеного натурного обстеження досліджуваного об`єкту та правовстановлюючих документів на будівлю. Окрім того, у позові стверджується про руйнування задньої стіни сараю позивачки, однак досліджувалося саме зведення, а не ремонтні роботи, стіни у приміщенні такої будівлі. У висновку також не встановлено, що слугувало підставою для проведення позивачкою відповідних ремонтно-будівельних робіт. Отже, висновком експерта об`єктивно не можливо встановити, що позивачкою були виконані ремонтно-будівельні роботи в будівлі сараю саме у зв`язку із завдання відповідачкою майнової шкоди її майну. Таким чином, вважає, що висновок експерта не є належним доказом заявленого розміру майнової шкоди. Щодо вимоги позивачки про стягнення коштів в сумі 5000,00 грн. за проведення експертизи, то в силу приписів ст.ст. 133, 139, 102, 42, 48 ЦПК України, то експертне дослідження може бути проведено на замовлення учасника справи. Проте, такий висновок експерта було проведено за замовленням позивачки що до її звернення до суду із даним позовом, тобто, до моменту коли вона набула статусу учасника справи. Таким чином, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення витрат позивачки за проведення вказаної експертизи. З огляду на вищевикладене просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 22).

Ухвалою суду від 25.03.2022 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с. 33).

Ухвалою суду від 17.04.2023 провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю відповідачки ОСОБА_3 (а.с. 110, 111).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.06.2023 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17.04.2023, якою закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідачки ОСОБА_3 , скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення питань пов`язаних із процесуальним правонаступництвом відповідачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 135, 136-137).

Ухвалою суду від 13.06.2023 прийнято до провадження судді Шевчук Л.П. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, призначено судове засідання (а.с. 141).

Ухвалою суду від 07.12.2023 залучено до участі у справі правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 , призначено судове засідання (а.с. 161).

Ухвалою суду від 15.01.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про закриття провадження у справі (а.с. 180-181)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Крейдін В.О. позовні вимоги підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили позов задовольнити та стягнути судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що згідно протоколу №2 засідання постійної комісії селищної ради з питань охорони навколишнього природного середовища та регулювання земельних відносин від 01.02.2024 при опрацювання матеріалів з ДЗК місця розташування земельної ділянки, яка перебуває у власності позивачки та відображення її на ортфотплані смт. Срижавка встановлено, що будівля сараю позивачки розташована на межі та за межею вказаної земельної ділянки, яка перебуває у власності позивачки. Тобто, саме позивачкою порушено будівельні норми при будівництві сараю, не відступлено від межі сусідньої земельної ділянки, внаслідок чого спричинено пошкодження будівлі сараю. На підставі викладеного просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 24.02.1994, виданого виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради, цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .. Право власності ОСОБА_1 на домоволодіння зареєстровано в КП «ВООБТІ» 11.04.1994 (а.с. 78).

Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №210999 (а.с. 79) ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:002:0010.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №295996393 від 24.01.2022 власником домоволодіння по АДРЕСА_1 вказана ОСОБА_3 (а.с. 8).

З копії договору купівлі-продажу від 10.02.1982 вбачається, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 житловий будинок в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області (а.с. 65-66).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 05.02.1967 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 67).

На а.с. 57-63 міститься технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що виготовлений 25.03.2016, де відображено інформацію про характеристики будинку, господарські будівлі та споруди. Також у даному технічному паспорті зазначено, що правовстановлюючі документи відсутні. Окрім того, відомості про самочинне будівництво також відсутні.

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.10.2016 вбчається, що ОСОБА_3 проживає та володіє будинком АДРЕСА_1 (а.с. 64).

Відповідно до протоколу погодження (становлення) та закріплення меж земельної ділянки від 05.03.2003 було в на турі (на місцевості) проведено погодження (встановлення) меж земельної ділянки ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із сумісними землевласниками та землекористувачами ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (а.с. 11-12).

Згідно листа виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №2252/02-6 від 14.05.2021, адресованого ОСОБА_1 , повідомив, що 12.05.2021 спеціалістом І категорії відділу земельних ресурсів Островським В.П. та головним архітектором відділу містобудування та архітектури виконавчого апарату Стрижавської селищної ради Рудим В.С. здійснено огляд будівель з виїздом на місцевість. В результаті огляду встановлено, що господарські будівлі ОСОБА_1 та її сусідів на межі ділянок. Відповідно до технічних паспортів будівлі є законними, відмітки про самосвільне будівництво немає. В зв`язку з тим, що громадянами не вирішене питання про відведення води з дахів, стіни замовкають та руйнуються. На момент огляду межові знаки меж земельними ділянками де розташовані збудовані будівлі не винесені в натурі на місцевості. Зі слів заявниці та сусідки межа проходить по краю відмостки ОСОБА_1 .. Для вирішення питання розмежування сусідам, необхідно звернутися до землевпорядної організації для винесення межових знаків в натурі на місцевості. В разі невирішення сусідами добровільно відведення води з будівель, для подальшого запобігання руйнувань стін конструкції, рекомендується звернутися до суду (а.с. 9).

Листом Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГШУНП у Вінницькій області від 01.04.2021 позивачці ОСОБА_1 рекомендовано вирішити спірне питання із сусідами в добровільному порядку або в судовому порядку (а.с. 10).

З акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 01.10.2021 вбачається, що не виявлено чітких меж земельних ділянок між земельними ділянками ОСОБА_1 та її сусідами, встановлених будь-якою землевпорядною організацією, яка має право на проведення геодезичних робіт. Відповідно до інформації з ДЗК юридичні межі земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0010 ОСОБА_1 не відповідають фактично встановленим межовим знакам, виконані у вигляді дерев`яного паркану та бетонної відмостки. Встановлено, що сусіди ОСОБА_1 розібрали до фундаменту споруду, яка раніше практично примикала до сараю. Між фундаментом від розібраної споруди та сараєм ОСОБА_1 не виявлено водовідводу від стіни останньої. Приблизно до середини сараю ОСОБА_1 з боку сусідів до самої стіни встановлений дерев`яний паркан, що унеможливлює прохід вздовж сараю. З метою подальшого вирішення ОСОБА_1 правових питань щодо можливості обслуговування свого сараю з боку сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_3 , комісія пропонує звернутися до землевпорядної організації, яка має ліцензію на виконання геодезичних та землевпорядних робіт з метою встановлення межових знаків між вказаними земельними ділянками (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 108) та копії актового запису про смерть №45 від 13.03.2023 (а.с. 147) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа Вінницької районної державної нотаріальної контори №1441/01-16 від 15.09.2023 (а.с. 125) відповідно до матеріалів спадкової справи №144/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини за законом подала дочка померлої ОСОБА_2 .. Спадкоємець за заповітом, онук померлої ОСОБА_9 до нотаріальної контори з будь-якими заявами не звертався. Відомостей про інших спадкоємців в конторі немає.

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 09.01.2024 №21/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була ОСОБА_3 , оскільки, згідно довідки КП «ВООБТІ» №35 від 26.04.2022, житловий будинок по АДРЕСА_4 , знищений, а у правовстановлюючому документі договорі купівлі-продажу відсутні дані про адресу житлового будинку (а.с. 173-174).

Відповідно до протоколу №2 засідання постійної комісії селищної ради з питань охорони навколишнього природного середовища та регулювання земельних відносин від 01.02.2024 (а.с. 185) межові знаки земельної ділянки ОСОБА_2 зі сторони сусіднього землевласника ОСОБА_1 вздовж будівлі сараю не встановлені. Зі слів ОСОБА_2 межа земельної ділянки проходить по стіні будівлі сараю, який самовільно збудувала ОСОБА_1 , відмостка розташована на земельній ділянці ОСОБА_2 .. При опрацюванні матеріалів з Державного земельного кадастру місця розташування земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0010, площею 0,1500 га, що є власністю ОСОБА_1 та відображення її на ортофотоплані смт. Стрижавка та містобудівній документації Генеральний план населеного пункту смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за допомогою програмного забезпечення Digitals встановлено, що будівля сараю ОСОБА_1 розташована на межі та за межею вищезазначеної земельної ділянки, що є власністю ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Предметом даного позову є стягнення із відповідачки на користь позивачки матеріальної шкоди в сумі 12 263,37 грн., розмір якої визначено висновком експертного дослідження №ОС-443 від 12.01.2022 (а.с. 14-17), де вказано, що вартість ремонтно-будівельних робіт, які проведено у приміщенні сараю «Б» по АДРЕСА_1 станом на дату дослідження, що наданий судовим експертом Вінницької торгово-промислової палати Н.Є. Кацагою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 79, 80 ЦПК України).

Частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

У поданому до суду позивачкою ОСОБА_1 висновку експерта №ОС-443 від 12.01.2022, що виготовлений на замовлення позивачки ОСОБА_1 (а.с. 14-17) не міститься відомостей, що даний висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи те, що поданий позивачкою ОСОБА_1 висновок експерта складено із порушеннями приписів ч. 5 ст. 106 ЦПК України, суд оцінює його критично та доходить висновку, що даний висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом вартості проведених позивачкою ремонтно-будівельних робіт, на підтвердження чого позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення із відповідачки матеріальної шкоди.

Правова позиція з вказаного питання, щодо допустимості висновку експерта, складеного на замовлення сторони, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.12.2023 у справі № 172/313/21.

Разом із тим, суд зазначає, що позивачкою та її представником не заявлялося клопотань про призначення судом відповідної експертизи для визначення розміру завданої матеріальної шкоди, що є предметом даного спору. Окрім того, із врахуванням позиції первісного відповідача ОСОБА_3 , що викладена у відзиві на позовну заяву, та пояснень відповідачки ОСОБА_2 , що надані нею в судовому засіданні, позивачкою не подавалося відповідних клопотань про зміну предмета та підстав позову.

Окрім того, суд не бере до уваги надану позивачкою ОСОБА_1 фотокартку (а.с. 77), оскільки дане фото не містить відомостей про те, коли воно зроблено, не міститься прив`язки до місцевості, а саме що зображені на ній будівлі належать сторонам.

Також суд не бере до уваги подані позивачкою «розшифровку робіт та матеріалів, які належні Мисак як шкода», прайс-лист від 20.01.2023, видаткову накладну №ПП-0001004 від 31.05.2021, оскільки дані документи не доводять викладені у позовній заяві обставини.

Також суд не бере до уваги подані позивачкою ОСОБА_1 копію рішення виконкому Стрижавської селищної ради від 04.02.1974 про надання ОСОБА_11 дозволу на будівництво жилого будинку в с. Стрижавка та довідку Стрижавської сільської ради від 02.02.1974 про те, що за ОСОБА_11 рахується земельна ділянка площею 0,50га (а.с. 170, 171), оскільки дані докази не стосуються предмету даного позову, отже не підтверджують та не спростовують позиції сторін у справі про відшкодування матеріальної шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позивачкою ОСОБА_1 вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою у відповідності до ст. 81 ЦПК України не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення її права. Адже в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 13, 15, 316, 317, 319, 321, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-89, 102, 106, 141, 178, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 04 березня 2024 року.

Сторони по справі:

Позивачка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідачка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук