ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення заяви про самовідвід судді у справі

18 березня 2024 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши питання про самовідвід головуючого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану про народження, -

встановив:

У березні 2024 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11 березня 2024 року цивільну справу №381/1117/24 позовного провадження №2/381/774/24 передано в провадження судді Ковалевської Л.М.

Згідно доповідної записки помічника вказаної судді - Герасик Т., зазначено, що вказана справа підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, а тому вона просила перереєструвати дану справу в справу окремого провадження.

На підставі вказаної доповідної записки помічника судді керівником апарату вказану справу було зареєстровано як справу окремого провадження та присвоєно новий унікальний номер №381/1185/24, провадження за №2-о/381/46/24 та було проведено її автоматизований розподіл між суддями від 12 березня 2024 року і передано до провадження судді Осаулової Н.А.

Вивчивши матеріали справи, слід зазначити наступне.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За ч. 1 ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Так, згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України, визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Згідно пункту 17 Розділу II Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814 (далі - Інструкція), реєстрація та облік судових справ (матеріалів кримінального провадження) у суді здійснюються в АСДС в обліково-статистичних (інформаційних) картках, з використанням відповідних індексів (додаток 3).

В обліково-статистичних (інформаційних) картках і реєстраційних журналах всі пункти і графи (електронні поля), передбачені формами та відповідними полями в АСДС, заповнюються відповідальними особами відповідно до руху справи.

Категорія справи визначається в суді першої інстанції: для проведення автоматичного розподілу справ - відповідальним працівником апарату суду; під час здійснення судочинства - головуючим суддею у справі.

Категорія справи може бути змінена головуючим суддею до завершення розгляду справи.

У відповідності до Переліку індексів для реєстрації та обліку в суді судових справ (матеріалів кримінального провадження) (додаток 3 до пункту 17 Розділу II Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814), реєстрація та облік справ і матеріалів адміністративного і цивільного судочинства, матеріалів кримінального провадження, справ і матеріалів про адміністративні правопорушення в місцевих загальних та апеляційних судах здійснюється за індексами, серед інших: "2" - цивільні справи позовного провадження, позовні заяви; "2-о" - цивільні справи окремого провадження, заяви окремого провадження.

При цьому, за нормами процесуального законодавства, особі, яка звертається до суду за захистом своїх прав, належить право визначати, за правилами якого провадження цивільного судочинства вона бажає звернутися до суду і лише виключно суд/суддя має повноваження на перевірку, чи дотримано цією особою вимоги процесуального закону.

ОСОБА_1 завертаючись до суду у порядку цивільного судочинства вказала подану нею заяву як позовну, отже вважала, що її має бути розглянуто у порядку позовного провадження.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11 березня 2024 року справу №381/1117/24 було зареєстровано з індексом "2" - цивільні справи позовного провадження, позовні заяви та передано до провадження судді Ковалевської Л.М.

При цьому, суддя Ковалевська Л.М. самостійно не визначила категорію вказаної справи, не висловила свою думку у формі процесуального документу з приводу необхідності її розгляду у порядку окремого чи позовного провадження.

Як вбачається із доповідної записки помічника судді - Герасик Т., на її думку, особа (тобто позивач Харченко), яка звертається до суду, самостійно обрала спосіб захисту, визначивши категорію даної справи як справу позовного провадження, проте дана справа підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, що відповідає положенням ЦПК України. Тому, помічник судді просила перереєструвати дану справу, яка зареєстрована як справа позовного провадження (індекс «2») в справу окремого провадження (індекс «2-о»).

Тобто, помічник судді - Герасик Т. у порушення вимог Інструкції, не зважаючи на бажання позивача ОСОБА_1 розглядати справу в позовному провадженні, не маючи на це повноважень, висловила суб`єктивну думку, що дана справа підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства. Про що, подала доповідну записку, у якій просила перереєструвати справу в порядку окремого провадження, тобто з індексом «2-о».

За розпорядженням керівника апарату Чередніченко О.М. від 12.03.2024 року № 9 цивільну справу №381/1117/24 позовного провадження №2/381/774/24 за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану про народження було повторно зареєстровано та призначено автоматизований розподіл.

На підставі автоматизованого розподілу судової справи, її було передано до провадження судді Осаулової Н.А. та зареєстровано з індексом "2-о" - цивільні справи окремого провадження, заяви окремого провадження.

Тобто, у даному випадку мав місце автоматизований розподіл судової справи під час її реєстрації (суддя Ковалевська Л.М.) та фактично повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (суддя Осаулова Н.А.).

За п. 2.3.1. п. 2.3. Розділу ІІ Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду», яке погоджено Наказом Державної судової адміністрації України 02.04.2015 № 45 та затверджено Рішенням Ради суддів України 02.04.2015 № 25 (далі - Положення), розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Внесення змін, видалення реєстраційних даних щодо конкретної судової справи не допускається, крім випадків, зумовлених необхідністю, що підтверджується матеріалами судової справи, виправлення технічних помилок, описок тощо. Зміни та видалення реєстраційних даних фіксуються автоматизованою системою автоматично (п.п. 2.2.7. п. 2.2. Розділу ІІ Положення).

Вказаним Положенням також передбачена можливість здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Так, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи (п.п. 2.3.52. п. 2.3. Розділу ІІ Положення).

При цьому, п.п. 2.2.4. п. 2.2. Розділу ІІ Положення передбачено, що кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження судової справи в інстанціях чи надходження судової справи за підсудністю з іншого суду будь-якої юрисдикції, в тому числі в разі повторного надходження судової справи після її належного оформлення, та який повинен обов`язково вказуватися судами всіх інстанцій в судовому рішенні.

Проте, судді Осауловій Н.А. дану справу передано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, а не протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Крім того, при передачі справи судді Осауловій Н.А. було змінено єдиний унікальний номер справи позовного провадження №381/1117/24 на №381/1185/24 у справі окремого провадження, а відтак відбулась подвійна реєстрація однієї і тієї ж самої справи, а саме вперше 11.03.2024 року та вдруге 12.03.2024 року, що є порушенням вищевказаних п.2.3.1 п. 2.3 та п.п.2.2.7 п.2.2 Розділу ІІ Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду».

Підсумовуючи вищевикладене варто зазначити, що було порушено порядок визначення складу суду з врахуванням того, що вперше 11.03.2024 року справу у належному порядку було зареєстровано як позовне провадження і передано судді Ковалевській Л.М., але в подальшому з грубим порушенням норм Цивільного процесуального законодавства та вищевказаних вимог Положення лише на підставі доповідної записки помічника судді - Герасик Т., за відсутністю вмотивованого розпорядження керівника апарату і процесуального рішення судді, було проведено реєстрацію цієї ж справи 12.03.2024 року як нової за іншим номером №381/1185/24 як справу окремого провадження та проведено її автоматизований розподіл справи між суддями, яку передано судді Осауловій Н.А.

При цьому, щодо суті звернення ОСОБА_1 до суду варто зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч. 2 та ч. 3 ст. 293 ЦПК України визначено перелік категорій справ, які суд розглядає у порядку окремого провадження.

Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.293, ч. 1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Варто зауважити, що така категорія справи як встановлення неправильності запису в акті цивільного стану про народження у вказаному переліку відсутня.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 12 «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв"язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану» рекомендовано суддям адміністративних судів Узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв"язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії.

Як зазначається у 2 розділі Довідки про результати вивчення та узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв"язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України 1963 року можна було встановити неправильність запису в актах цивільного стану в порядку окремого провадження за умови, що органи реєстрації актів цивільного стану при відсутності спору про цивільне право відмовилися внести виправлення до зробленого актового запису. Як зазначають дослідники судової практики, хоча чинним ЦПК України така можливість не передбачена, "попри майже десятилітній досвід застосування норм ЦПК України особи продовжують керуватися застарілою практикою розгляду справ, пов"язаних із актами цивільного стану в порядку окремого провадження, сформованою в період дії ЦПК України 1963 року". Лише такою необґрунтованою інерцією судової практики можна пояснити наявні в окремих рішеннях судів посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану". Слід визнати, що зазначена постанова втратила актуальність у зв"язку із запровадженням адміністративного судочинства в Україні, прийняттям Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС України) та нового ЦПК України.

Тобто, дана категорія справ має розглядатись у порядку цивільного чи адміністративного позовного провадження.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17,критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб"єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Позивач звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вказала, що оскільки у сторін виник не публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Тобто, повноваження для з`ясування та перевірки поданих стороною документів належить виключно судді під час вирішення питання про відкриття провадження у справі (у даному випадку судді Ковалевській Л.М.), за результатом якого в разі недотримання особою яка звертається до суду вимог процесуального законодавства, виноситься процесуальне рішення (тобто ухвала), яка може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, чого зроблено не було.

Натомість помічник судді - Герасик Т. не маючи на те повноважень, надала оцінку матеріалам цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 висловивши свою суб`єктивну думку, що дана справа підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства чим позбавила сторону позивача оскаржити прийняте рішення, про що подала доповідну записку, на підставі якої було винесено розпорядження керівника апарату та повторно зареєстровано справу в порядку окремого провадження, з присвоєнням нового унікального номеру, провадження за індексом «2-о» і на підставі нового протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано іншому судді.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді, зокрема, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи (п.4 ч.1).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч. 1 ст. 41 ЦПК України).

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п. 32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Враховуючи наведені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та закріплених принципів судочинства, з метою уникнення сумнівів у учасників справи щодо об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної справи та забезпечення об`єктивного розгляду справи, недопущення подальших сумнівів учасників справи при прийнятті рішень при розгляді цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід судді.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 258-260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Самовідвід, заявлений головуючим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Осауловою Н.А. від розгляду справи за №381/1185/24 за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану про народження, - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Осаулова