Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федін Андрій Андрійович, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №3702, виданий 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Журавльовою Л.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія К9 кредитної заборгованості в загальній сумі 9 780,00 грн;

- стягнути з ТОВ Фінансова компанія К9 на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25 cерпня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович в межах виконавчого провадження №68225516 виніс постанову про звернення стягнення на його заробітну плату на підставі виконавчого напису №3702, виданого 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Журавльовою Л.М. про стягнення з нього на користь ТОВ Фінансова компанія К9 кредитної заборгованості в сумі 9 830,00 грн. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а сама заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягають виконанню.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 січня 2024 року у даній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльову Ларису Михайлівну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, від третьої особи письмових пояснень на позовну заяву не надходило. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, направлялися на адреси відповідача та третьої особи за їх місцезнаходженням, у відповідності до приписів ЦПК України, в тому числі, в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача.

Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною було вчинено виконавчий напис №3702 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 заборгованості за кредитним договором 1860984 від 29 квітня 2021 року в загальному розмірі 9 830,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 25 серпня 2023 року в межах виконавчого провадження ВП №68225516 з примусового виконання виконавчого напису №3702 від 08.12.2021 винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №3702 від 08.12.2021, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Постанова).

Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп.б п.2 Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною 08 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" необхідно установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису.

В матеріалах справи відсутні докази і такі не надано як відповідачем, так і приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 саме в такому розмірі, як зазначено у виконавчому написі.

Крім того, матеріали справи не містять відповідних доказів подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, доказів на підтвердження моменту виникнення у ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), які можуть підтвердити безспірність стягнення заборгованості за виконавчим написом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність в нього безспірної заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №3702 від 08 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 заборгованості за кредитним договором 1860984 від 29 квітня 2021 року в загальному розмірі 9 830,00 грн, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов - задоволенню в цій частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу (не визначено розмір в прохальній частині позову), суд зазначає наступне.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Федіним Андрієм Андрійовичем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №091 від 13 вересня 2023 року та додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №091 від 13.09.2023.

Згідно п.1.1 розділу 1 вищевказаного договору від 13 вересня 2023 року, адвокат Федін Андрій Андрійович (далі - адвокат) взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ОСОБА_1 (далі - клієнт) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Положеннями розділу 4 зазначеного договору передбачено наступне: отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару; розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в додатках до цього договору або в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору; визначений угодою гонорар може бути в наступному змінений адвокатом у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути визначено відповідно до даної угоди.

Додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги №091 від 13.09.2023 визначено вид юридичних послуг та порядок оплати гонорару адвоката за надання правової допомоги.

Відповідно до положень додаткової угоди №1:

- оплата послуг з представництва інтересів здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості послуги сплачується протягом 10 днів з дня отримання клієнтом акту приймання - передачі послуг (пп.3.1 п.3); клієнт також бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат (пп.3.2 п.3);

- сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом готівкою або у безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката (п.4);

- правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (пп.7.1 п.7).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження: узгодження остаточного розміру гонорару, сплати позивачем на користь адвоката Федіна А.А. такого узгодженого розміру гонорару, факту надання правової допомоги згідно акту приймання - передачі, як це, зокрема, передбачено п.4.3 договору, п.3, пп.7.1 додаткової угоди № 1. При цьому, зазначення в тексті позову про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 5500 грн без вказаних доказів, не свідчить про розмір фактично понесених витрат на правничу домогу.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутня стадія судових дебатів, тому докази щодо понесених витрат мали бути надані позивачем та його представником протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі/до прийняття рішення, або ж до цієї дати/до прийняття рішення представником позивача мала бути зроблена заява про подання таких доказів. Проте жодних з наведених дій представником позивача вчинено не було.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 (м.Київ, вул.Ярославів Вал, 14а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна (м.Київ, вул.Данила Щербаківського, 52, прим.421) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною від 08 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №3702, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 заборгованості за кредитним договором 1860984 від 29 квітня 2021 року в загальному розмірі 9 830,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія К9 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

В задоволенні вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18 березня 2024 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська