справа № 756/4256/23 головуючий у суді І інстанції Шевчук А.В.
провадження № 22-ц/824/5996/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ТОВ «УПРАВ-ДОМ» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 19 372 грн. 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 вересня 2011 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та ОСОБА_1 укладено договір про утримання будинків і споруд та прибудинкової території, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з березня 2019 року у відповідача виникла заборгованість, остання в добровільному порядку кошти не сплачує, тому позивач завернувся до суду про їх стягнення.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року позов ТОВ «Управ-Дом» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управ-Дом» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11 127 грн. 86 коп.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управ-Дом» 4 420 грн. 85 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що вона не була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, що на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язково підставою для скасування рішення суду. Суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що за його ж висновками, підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що на підставі п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язково підставою для скасування рішення суду. Судом першої інстанції під час винесення рішення було враховано і надано оцінку лише заяві про застосування строку позовної давності. Однак, відповідачем було подано відзив, у якому остання зокрема послалась на те, що нею визнаються позовні вимоги в розмірі 4 420 грн. 85 коп., тобто, за період з квітня 2020 року по серпень 2021 року. Вказані обставини були повністю залишені судом поза увагою та не отримали жодної оцінки. Так, враховуючи суб`єктний склад сторін договору укладеного між сторонам вартість послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 визначається за домовленістю сторін, як на підставі частини 2 статті 10 вказаного Закону, так і на підставі пункту 3 та підпункту 5 пункту 10 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21 вересня 2011 року укладеного між сторонами. Жодних додаткових договорів або інших правочинів, щодо зміни розміру ціни договору між сторонами не укладалось. Отже, щомісячна плата за утримання будинку повинна складати: 260,05 грн. (3,50 х 74,3). Враховуючи заяву про застосування строку позовної давності, сторона відповідача у поданому суду відзиві вказала, що визнає суму боргу в розмірі 4420 грн. 85 коп. за період з квітня 2020 року по серпень 2021 року, що складає 17 місяців, тобто: 17 х 260,05 грн. Однак, суд першої інстанції цим обставинам жодної оцінки не надав, а, відтак, судом не повністю було з`ясовано обставини, шо мають значення для справи, що на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та ОСОБА_1 укладено договір про утримання будинків і споруд та прибудинкової території, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно пункту 3 Договору, розмір щомісячної плати за надані послуги становить 3,50 (три гривні п`ятдесят коп.) за один квадратний метр загальної площі.

Пунктом 4 Договору встановлено розрахунковий період - календарний місяць. Оплата спожитих послуг проводиться щомісячно та вноситься не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 9 передбачений обов`язок Споживача оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Пункт 12 Договору передбачає відповідальність споживача за несвоєчасне внесення платежів з послуги.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) від 03 квітня 2018 року №371 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим», розмір щомісячної плати було збільшено до 8,81 грн. за один кв.м. загальної площі квартири.

Ухвалюючи рішення часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими і з відповідача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги в межах строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанціїз наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є - договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості зазначає, що він надавав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у зв`язку з чим між ним та відповідачем було укладено договір від 21 вересня 2011 року.

Згідно розрахунку заборгованості, починаючи з березня 2019 року по серпень 2021 року у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка станом на 01 вересня 2021 року становить 19 372 грн. 36 коп.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог та частково визнаючи позов в розмірі 4 420 грн. 85 коп., відповідач вказувала про те, що відповідно до пункту 3 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21 вересня 2011 року укладеного між сторонами розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 3,50 грн. за один метр квадратний загальної площі. Відповідно до підпункту 5 пункту 10 вказаного договору позивач має право вносити за погодженням із споживачем (відповідачем) у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.

Позивачем до позовної заяви надані розпорядження КМДА, на підставі якого відповідачу нараховувалась плата за надані позивачем житлово-комунальні послуги, а тарифи визначені в п. 3 договору від 21 вересня 2011 року були дійсні на відповідний проміжок часу, тобто до зміни вказаних тарифів органами місцевого самоврядування.

В даному випаду, апеляційний суд виходить з того, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, є обов`язком, а не правом сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, в тому числі і оновленого договору щодо зміни тарифів, сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати житлово-комунальних послуг, за діючими, на момент надання таких послуг, тарифами.

Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13.

Отже, неузгодження між сторонами умов та тарифів в договорі, свідчить про неналежне виконання сторонами свого обов`язку, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його складових. Відсутність домовленості сторін про зміну тарифів, при тому, що такі тарифи змінювались відповідно до рішень органів місцевого самоврядування, не звільняє власника від сплати комунальних послуг, які належним чином надавались позивачем за новими тарифами та у повному обсязі використовувались відповідачем.

Відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої заборгованості станом на 01 вересня 2021 року у розмірі 19 372 грн. 36 коп. є обґрунтованими.

Враховуючи зазначене, доводи відповідача, що позивачем було нараховано заборгованість за непогодженими з відповідачем тарифами, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги.

Разом з тим, відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, остання оплата відповідачем була здійснена у березні 2019 року.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач дізнався про порушення його прав як сторони за договором в березні 2019 року.

При цьому, позовна заява ТОВ «УПРАВ-ДОМ», про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 подана до суду 03 квітня 2023 року.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог, заявлених поза межами трирічного строку, а саме з березня 2019 року по березень 2020 року.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову сторонами не оскаржується, а відтак і апеляційним судом не переглядається.

Враховуючи зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у сумі 11 127 грн. 86 коп. за період з 01 квітня 2020 року по 01 серпня 2021 рік.

В апеляційній скарзі відповідач серед іншого вказувала про те, що вона не була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, що на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язково підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2023 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи призначено на 09 червня 2023 року о 10 год. 00 хв.

Відповідно до наявного у матеріалах справи супровідного листа від 12 квітня 2023 року судову повістку про розгляд справи 09 червня 2023 року о 10 год. 00 хв. було направлено ОСОБА_1 . Зазначену судову повістку було отримано відповідачем 20 квітня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке містить особистий підпис останньої (а.с. 76).

Враховуючи зазначене, доводи відповідача про її неналежне повідомлення про час та дату розгляду справи є необґрунтованими.

Крім того, користуючись своїм правом та будучи обізнаною про розгляд справи, відповідач подала відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності.

Відтак, у суду першої інстанції не було підстав до відкладення розгляду справи, таких клопотань суду першої інстанції заявлено не було. Враховуючи зазначене, суд розглянув справу 09 червня 2023 року за наявними у матеріалами справи доказами.

Відповідач вказує про те, що суд першої інстанції розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що за його ж висновками, підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що на підставі п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Разом з тим, такі доводи відповідача також не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ціна позову у зазначеній справі складає 19 372 грн. 36 коп., що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, відтак, суд обґрунтовано розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження до суду першої інстанції не надходило.

Враховуючи зазначене, рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.