Справа № 286/3105/22
У Х В А Л А

04.03.2024 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овруч цивільну справу за позовом заступника керівника Коростенської окружної прокуратури Маньківського В.І. в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа: Дирекція «Дім побуту та торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Коростенської окружної прокуратури Маньківський В.І. в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, що знаходиться в м. Житомир по вул. Святослава Ріхтера, 20 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованість за договором оренди нерухомого майна ;50-у від 20.12.2019 року у розмірі 4490,14 грн, пеню в розмірі 109,02 грн., а всього 4599,16 грн.; стягнути з відповідача на користь Житомирської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн., мотивуючи тим що, 20.12.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності нежитлове приміщення площею 32,4 кв.м. на першому поверсі будинку, що перебуває на балансі дирекції «Дім побуту та торгівлі» Концерну «Війсьторгсервіс», належить до сфери управління Міністерства оборони України та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до умов п. 10.1 Договору оренди, договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 20.12.2019 по 18.12.2022 включно. Відповідно до умов договору, Орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету. Проте, в порушення умов договору, ФОП ОСОБА_1 порушив свої договірні зобов`язання, а саме систематично не вчасно та не в повному обсязі вносив орендну плату, у зв`язку з чим за договором виник борг за період з червня 2020 по грудень 2020 в розмірі 4490,14 грн., також нараховано пеню, яка складає 109,02 грн., що в загальному складає 4599,16 грн.. 21.12.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях та ФОП ОСОБА_1 було укладеного Договір про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.12.2019 року №500-у. Того ж дня складено Акт приймання передавання орендованого нерухомого майна. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській Житомирській областях з метою погашення заборгованості з орендної плати направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 відповідні претензії №18-6-184 та 18-6-792 про стягнення заборгованості та пені. Однак, офіційна письмова відповідь на зазначену претензію не надходила.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

20.12.2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №50-у, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення площею 32,4 кв.м. на першому поверсі будинку, що перебуває на балансі дирекції «Дім побуту та торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», належить до сфери управління Міністерства оборони України та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.07.2019 і становить за незалежною оцінкою 61672,00 грн без ПДВ.

Згідно п. 3.1 вказаного Договору, орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2019 року 928,76 грн.. Розмір орендної плати за перший місяць оренди грудень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за жовтень, листопад, грудень 2019 року.

Відповідно до п. 10.1 Договору, цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 20.12.2019 року до 18.12.2022 року включно.

21.12.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.12.2019 №50-у.

Згідно розрахунків заборгованості з орендної плати та пені по договору оренди від 20.12.2019 року, заборгованість ФОП ОСОБА_1 складає 4599,16 грн..

12.02.2021 та 02.06.2021 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях на адресу відповідача направлялися претензії №18-6-184 та №18-6-792 щодо повернення боргу.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28.06.2022 року свідчить, що ФОП ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність з 15.12.2020 року.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 42 Конституції України визначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це ж право закріплене й у статті 50 ЦК України, відповідно до якої, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 ГК України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями (статті 2, 3 ГК України).

Отже, фізична особа, яка виявила бажання реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18.

Також за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, зобов`язання ФОП навіть у зв`язку із втратою його статусу саме як ФОП не припиняються (див. Постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 зроблено висновок, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18, від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З урахування викладеного, суд вважає, що як за суб`єктним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин, між сторонами виник спір щодо здійснення господарської діяльності, а отже справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 522/20895/20.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, провадження у справі необхідно закрити, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за заявою заступника керівника Коростенської окружної прокуратури Маньківського В.І. в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа: Дирекція «Дім побуту та торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч