Справа № 362/3766/23
Провадження № 2/362/382/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Старчі С.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Крикунова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

та, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3).

Ухвалою від 24 липня 2023 року суддею відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 18).

25 серпня 2023 року судом отримано відзив на позов, який за своїм змістом є аналогічним зустрічному позову та містить ідентичні доводи і заперечення представника відповідача на первісний позов (а.с. 24 25).

Також, 25 серпня 2023 року судом отримано зустрічний позов відповідача із вимогами до позивачки про визнання шлюбу недійсним у зв`язку із його фіктивністю (а.с. 29 31).

Ухвалою судді від 28 серпня 2023 року:

-прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу;

-об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним;

-ухвалено перейти до розгляду даної цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, за правилами загального позовного провадження (а.с. 49).

В обґрунтування вимог зустрічного позову відповідач зазначив, що шлюб було зареєстровано у зв`язку із психічним тиском на нього та позивачка застосувала обман стосовно її перебування у стані вагітності. Також, відповідач зауважив, що він не проживав із позивачкою однією сім`єю та не вів із нею спільного господарства.

У зв`язку із цим, посилаючись на відповідні положення сімейного законодавства, які, на думку відповідача, порушено позивачем, відповідач у зустрічному позові просить визнати їх шлюб недійсним у зв`язку із його фіктивністю (а.с. 29 31).

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову, просили його задовольнити із викладених підстав та відмовити в задоволенні зустрічного позову через його необґрунтованість.

Позивачка в судовому засіданні пояснила суду, що вона познайомилась із ОСОБА_2 01 березня 2021 року і вони почали близькі стосунки та із травня 2021 року вони почали спільно проживати. Здійснювали туристичні подорожі із сином ОСОБА_2 від першого шлюбу. Будували будинок. Потім вона завагітніла, але після укладення між ними шлюбу вона потрапила до лікарні і в середині вересня 2021 року стався викидень. Після весільної церемонії вони поїхали разом додому. Після того, вона вдруге завагітніла. Пояснила, що вони проживали разом із чоловіком до початку повномасштабного вторгнення росії на території України та усе було чудово. Після 24 лютого 2022 року вони із чоловіком переїхали проживати до її батьків, а згодом вона одна поїхала у західні області України, оскільки хвилювалась за стан свого здоров`я. Через деякий час, після 10 травня 2022 року вона вагітна повернулася із міста Трускавець до місця їх спільного проживання із чоловіком у будинок АДРЕСА_1 . В червні 2022 року вона народила дочку. Надалі, їй стало відомо, що чоловік зраджує її; вона намагалася зберегти сім`ю, але чоловік повертався додому в пізній час. То ж, коли дитині було два тижні вона переїхала проживати до своїх батьків. Після того, ОСОБА_2 не спілкується із ними.

На запитання головуючого в судому засіданні під час розгляду справи позивачка відповіла, що:

-вона укладала шлюб із ОСОБА_2 , керуючись особистими почуттями кохання за вільною згодою з метою створення із ним сім`ї;

-вперше вона завагітніла літом у лині 2021 року;

-викидень стався після укладення шлюбу у вересні 2021 року;

-про другу вагітність вона дізналася 15 жовтня 2021 року;

-вже через два тижні після їх знайомства, вони почали вести спільний побут і разом проживати.

Відповідач і його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб без наміру створити сім`ю та просили задовольнити вимоги зустрічного позову.

Відповідач в судовому засіданні пояснив суду, що він познайомився із позивачкою 25 лютого 2021 року і вони почали близькі стосунки. Зазначив, що вони зустрічалися лише для задоволення статевих потреб, однак разом спільно не проживали і не вели спільного господарства. Після початку повномасштабного вторгнення росії на території України позивачка навідала його на два дні та позивачка одна поїхала у західні області України, оскільки хвилювалась за стан свого здоров`я. Пояснив суду, що саме вагітність позивачки спонукала його укласти із нею шлюб та якби позивачка не завагітніла, то він не уклав би із нею шлюб. Зазначив, що коли позивачка від`їжджала до західних областей України, він добровільно на її прохання надав їй грошові кошти в іноземній валюті для її проживання.

На запитання головуючого в судому засіданні під час розгляду справи відповідач відповів, що:

-він мав почуття кохання до позивачки та він мріяв про дитину і добровільно уклав шлюб;

-відповідач вважає, що позивачка обманула його, оскільки вона не була вагітна станом на дату укладення шлюбу між ними;

-йому не було відомо про викидень.

Також, за клопотанням сторони позивачки судом було допитано свідка ОСОБА_3 яка повідомила суду, що вона спілкується із батьками позивачки, які повідомили їй про одруження своєї дочки. Свідок повідомила суду обставини здійснення весільної подорожі молодят до Арабської Республіки Єгипет на відпочинок разом зі своїми друзями, де сторони проживали разом в одному номері готелю. Також, свідку відомий факт спільного проживання сторін у будинку по АДРЕСА_1 . Зазначила, що ОСОБА_4 забирав свою дружину ОСОБА_5 разом із дитиною з пологового будинку.

Крім того, за клопотанням сторони відповідача судом було допитано свідка ОСОБА_6 який повідомив суду, що він є другом відповідача, який повідомив йому про те, що він не проживає разом зі своєю дружиною. Свідок повідомив що йому відомі обставини здійснення весільної подорожі молодят до Арабської Республіки Єгипет на відпочинок, куди було запрошено і його зі своєю дружиною, однак вони не приймали участі у цій подорожі. Також, свідок повідомив про те, що він не обговорював із відповідачем сімейні справи останнього та йому не відомі факти стосовно спільного проживання сторін та ведення ним спільного господарства. Свідок лише повідомив, що коли він приїздив у гості до відповідача, то він не бачив в помешканні позивачки.

Вислухавши вступне слово представників сторін, пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

10 вересня 2021 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 284, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року (а.с. 5).

Сторони є батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 червня 2022 року (а.с. 5 на звороті).

Норми частини першої статті 40 Сімейного кодексу України передбачають, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка; згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Як встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні з власних пояснень сторін, які чітко, конкретно і ствердно надали суду відповідь про те, що кожен із них добровільно уклав даний шлюб за особистою вільною згодою як жінки і чоловіка.

При цьому, під час розгляду справи стороною відповідача не доведено та в судовому засіданні не встановлено обставин, що в момент реєстрації шлюбу відповідач перебував у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними.

Також, надані стороною відповідача медичні документи стосовно стану здоров`я відповідача в період часу жовтня і грудня 2021 року, лютого 2022 року та червня 2023 року (тобто, станом після укладення шлюбу) із діагнозом: «панічні напади; тривожний синдром», на переконання суду, абсолютно не свідчать про те, що в момент реєстрації шлюбу відповідач страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними (а.с. 32, 33, 34, 35, 36).

Крім того, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, стороною відповідача не доведено, що шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи відповідача про те, що позивачка застосувала обман стосовно її перебування у стані вагітності, оскільки факт першої вагітності позивачки (тобто станом на дату укладення шлюбу) достовірно підтверджено прямим, належним, допустимим і беззаперечним письмовим доказом у вигляді довідки № 741 від 06 вересня 2021 року Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради про вагітність ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вагітність 8 9 тижнів (а.с. 71).

Одночасно, суд зауважує, що саме вказану медичну довідку сторони додали до своєї спільної заяви від 10 вересня 2021 року, в якій вони просили скоротити місячний термін державної реєстрації шлюбу у зв`язку із вагітністю нареченої (а.с. 70).

Обставини фальсифікації зазначеної медичної довідки про вагітність нареченої станом на дату укладення шлюбу, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки під час розгляду справи представником позивачки надано суду отриману від медичної установи на адвокатський запит копію журналу довідок ЛКК з якого вбачається, що позивачка дійсно 06 вересня 2021 року отримала довідку № 741 Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради про її вагітність 8 9 тижнів для надання до органу РАЦС (а.с. 87 89).

Серед іншого, суд дослідив наступні обставини.

Як на підставу своїх вимог, позивач за зустрічним позовом посилається на фіктивність укладеного із відповідачкою шлюбу.

Згідно із нормами частини другої статті 40 СК України, суд шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності; шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Проте, за власними поясненнями сторін, судом встановлено, що вони як жінка і чоловік кожен особисто мали намір створення сім`ї, оскільки обидва бажали народження спільної дитини в повній сім`ї та у зв`язку із цим, керуючись почуттями кохання, за власним бажанням і добровільно уклали шлюб.

До того ж, під час розгляду справи в судовому засіданні відповідач зазначив, що він щодня надавав позивачці грошові кошти на життєві потреби, що свідчить про утримання чоловіком своєї дружини та наявність спільного бюджету.

Також, за час шлюбу, позивачка як дружина ОСОБА_2 , відповідно до приписів сімейного законодавства, надала свою особисту згоду на укладення її чоловіком договорів купівлі-продажу нерухомого майно, яку викладено в нотаріально завіреній заяві від 13 грудня 2021 року (а.с. 102).

Даний факт безумовно підтверджує обізнаність сторін відносно їх особистих взаємовідносин подружжя щодо майнових прав кожного стосовно права спільної сумісної власності.

Крім того, з наявних в матеріалах справи фотокарток вбачається, що сторони приймали гостей, спільно проводили дозвілля та разом святкували урочисті події; при цьому, на вказаних фотокартках ОСОБА_2 усміхнений та виглядає радісним і щасливим (а.с. 95 100).

Також, про відсутність обставин фіктивності шлюбу, на думку суду свідчить той факт, що відповідач подав позов про визнання шлюбу недійсним саме після прийняття судом цивільного позову про розірвання шлюбу; до звернення позивачки до суду із даним позовом, відповідач не ініціював питання фіктивності шлюбу.

Як наслідок, суд приходить до послідовного висновку про те, сторони мали намір створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя.

Встановлені судом обставини взаємовідносин сторін вказують на те, що вони вели спільне господарство, проживали разом і мали спільний побут, приймали участь в житті один одного та ставились один до одного як чоловік і дружина між якими існує почуття кохання.

Натомість, суд переконався у тому, що станом на дату постановлення цього судового рішення, сторони втратили почуття кохання один до одного.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, сукупність усіх встановлених судом обставин та правовідносин, що склалися між сторонами, їх характер та зміст пояснень сторін, свідків по справі та досліджених судом письмових доказів, вказують на той факт, що шлюб між сторонами укладено ними із наміром створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя.

Отже, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами шлюб не має ознак фіктивності, а тому, на відповідно до частини другої статті 40 СК України, відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки із змісту первісно позовної заяви та особистих пояснень сторін встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення.

Таким чином, первісний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин, у суду відсутні процесуальні підстави для задоволення зустрічного позову.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За подачу первісного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 073 гривні 60 копійок, що підтверджується відповідним платіжним документом від 16 червня 2023 року (а.с. 3-А).

Також, позивачем сплачено судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 13 560 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним документом від 21 червня 2023 року (а.с. 9).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, суду надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 07-06/23 від 07 червня 2023 року разом із розрахунком витрат з детальним описом робіт адвоката від 07 червня 2023 року, актом виконаних робіт від 20 вересня 2023 року й квитанцією від 21 червня 2023 року з яких вбачається, що позивачем оплачено послуги з правової допомоги в сумі 13 560 гривень 00 копійок (а.с. 9, 105, 107, 108).

При цьому, розглядаючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу позивачки (а.с. 116 117), суд враховує наступне.

Відповідно до норм частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, справи про розірвання шлюбу є простими та складання позовної заяви про розірвання шлюбу не потребує значного часу та особливих юридичних навичок.

Як правила, позовні заяви про розірвання шлюбу є шаблонними та мають ідентичний за формою зміст.

Отримана судом заява позивачки про розірвання шлюбу містить лише п`ять абзаців стосовно обставин справи, а решту тексту складають цитування норм законодавства (а.с. 1 3).

Як наслідок, зазначена у розрахунку та акті виконаних робіт вартість складання позовної заяви в сумі 4 000 гривень 00 копійок, на переконання суду є необґрунтовано завищеною, оскільки позовну заяву наданого змісту можна скласти за 1 000 гривень 00 копійок.

Також, суд не враховує до стягнення витрати позивачки на оплату послуг адвоката зі складання відзиву на зустрічний позов, представництво інтересів клієнта в судових засіданнях та складання клопотання про виклик і допит свідків, оскільки відповідно до наданого суду розрахунку витрат з детальним описом робіт адвоката від 07 червня 2023 року (а.с. 107), вказана робота була виконана адвокатом до необхідності її виконання, що є сумнівним, оскільки станом на 07 червня 2023 року була відсутня потреба у складанні відзиву на зустрічний позов, представництво інтересів клієнта в судових засіданнях та складання клопотання про виклик і допит свідків, через те, що зустрічний позов було прийнято до розгляду лише 28 серпня 2023 року, тобто до того як адвокат Старча С.А. скала відзив на зустрічну позовну заяву.

Судове засідання у даній справі також було призначене 28 серпня 2023 року, тобто вже після того, як адвокат Старча С.А. приймала у них участь.

При цьому, станом на дату укладення позивачкою договору із адвокатом Старчою С.А., позивачка отримала копію ухвали про відкриття провадження по справі, а тому адвокат мала бути обізнаною про те, дану справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 18, 21).

Витрати позивачки на оплату послуг адвоката зі складання клопотання про виклик і допит свідків, також не підлягають стягнення, оскільки таке клопотання було складено і підписано адвокатом лише 20 вересня 2023 року, тобто вже після розрахунку витрат з детальним описом робіт адвоката від 07 червня 2023 року (а.с. 103, 107).

Отже, станом на дату складення розрахунку вказана робота адвоката не була виконана, оскільки до того дня адвокат не складала клопотання про виклик допит свідків по справі.

Крім того, суд вважає безпідставним і необґрунтованим стягнення з відповідача витрат позивачки на оплату послуг адвоката щодо складання клопотання про отримання рішення суду, оскільки наданий суду розрахунок не містить реквізитів рішення суду про видачу якого складено клопотання; воднораз в матеріалах даної справи вшито п`ять рішень суду до постановлення рішення суду по суті позовних вимог (а.с. 18, 46, 47 48, 49, 65).

Серед іншого, в цивільній канцелярії суду наявні друковані бланки для сторін із проханням видати належним чином завірену копію судового рішення по справі, які учасник справи має змогу безперешкодно, зрозуміло і особисто заповнити за допомогою секретаря канцелярії щодо реквізитів справи та судового рішення.

Отже, суд вважає, що відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, сторона відповідача виконала свій обов`язок доведення неспівмірності витрат позивачки на правову допомогу адвоката.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, про необхідність застосування норми частини п`ятої статті 137 ЦПК України та зменшення розміру витрат позивачки на правничу допомогу.

Зокрема, суд вважає обґрунтованими розмір витрат позивачки на оплату послуг адвоката в частині консультування клієнта з питань справи в сумі 500 гривень 00 копійок та складання позовної заяви про розірвання шлюбу, розмір якого суд зменшує до 1 000 гривень 00 копійок.

Тобто, на підставі статей 133, 137, 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням первісного позову, з відповідача на користь позивачки слід присудити понесені останньою і документально підтверджені судові витрати на загальну суму 2 573 гривні 60 копійок.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в зустрічному позові, судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 40, 41).

На підставі викладеного, керуючись статтями 21, 24, 40, 56, 110 112 Сімейного кодексу України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 142, 206, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який зареєстровано 10 вересня 2021 року у Васильківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 284.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 573 (дві тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 60 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 02 березня 2024 року.