У х в а л а

26 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 755/2711/22

Провадження № 61-17849ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (далі - приватний виконавець)

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця) на дії та рішення приватного виконавця і

в с т а н о в и в:

1. У лютому 2022 року скаржниця звернулася до суду зі скаргою, у якій просила:

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, прийняту 1 лютого 2022 року у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (далі - ЗВП № НОМЕР_1);

- визнати неправомірними дії приватного виконавця у ЗВП № НОМЕР_1 щодо визначення вартості майна скаржниці, а саме: права вимоги грошових коштів згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі № 904/166/14, за яким суд стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко» (далі - ТОВ «Торговий дім Севеко») на користь скаржниці 5 495 600,00 грн вартості частини майна, 665 705,74 грн трьох відсотків річних, 5 511 485,00 грн інфляційних втрат, 3 205,00 грн витрат зі сплати судового збору, 23 971,20 грн витрат на оплату судової експертизи (далі - право вимоги грошових коштів);

- визнати неправомірною (недійсною) прийняту приватним виконавцем як замовником і виконану суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - оцінювач) у ЗВП № НОМЕР_1 оцінку у розмірі 10 993,00 грн права вимоги грошових коштів на суму 11 699 966,94 грн;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця у ЗВП № НОМЕР_1 щодо передання на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через офіційний вебсайт Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») майна скаржниці, а саме права вимоги грошових коштів;

- зобов`язати приватного виконавця невідкладно повідомити ДП «Сетам» про зняття з примусової реалізації майна за лотом № 510125, а саме права вимоги грошових коштів.

2. Скаргу обґрунтувала так:

- на виконанні у приватного виконавця перебуває ЗВП № НОМЕР_1 з примусового виконання двох виконавчих листів, виданих Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 листопада 2016 року у справі № 214/9128/14-ц (далі - виконавчий лист № 214/9128/14-ц) і Дніпровським районним судом міста Києва від 4 березня 2020 року у справі № 755/14404/18 (далі - виконавчий лист № 755/14404/18), згідно з якими скаржниця є боржницею, а одним зі стягувачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» (далі - ТОВ «Компанія Севеко»);

- 18 січня 2022 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву скаржниці та відстрочив виконання рішення цього суду від 15 січня 2015 року у справі № 214/9128/14-ц про стягнення зі скаржниці на користь ТОВ «Компанія Севеко» 2 379 000,00 грн до набрання законної сили рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року у справі № 756/2131/20;

- з огляду на вказане скаржниця 24 січня 2022 року звернулася до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчих дій. Останній отримав таку заяву, тому з 28 січня 2022 року не мав права вчиняти будь-які виконавчі дії за виконавчим листом № 214/9128/14-ц. Однак міг вчиняти виконавчі дії, зокрема щодо оцінки майна боржника, у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа № 755/14404/18, а не у ЗВП № НОМЕР_1;

- приватний виконавець лише 1 лютого 2022 року виніс постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57398327, чим порушив вимогу частини другої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»;

- цього ж дня приватний виконавець у ЗВП № НОМЕР_1 виніс постанову про призначення оцінювача для участі у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчих листів № 755/14404/18 і № 214/9128/14-ц, хоча за останнім приватний виконавець мав зупинити вчинення виконавчих дій не пізніше 28 січня 2022 року. Тому є підстави для визнання неправомірною та скасування цієї постанови;

- згідно з постановою від 1 лютого 2022 року приватний виконавець зобов`язав оцінювача надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного й арештованого нерухомого та рухомого майна з метою подальшої його реалізації у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: (1) однокімнатної квартири загальною площею 42,5 кв. м і житловою площею 23,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 на 3-му поверсі 4-поверхового будинку (квартира складається з кімнати 23,4 кв. м, кухні 5,6 кв. м, вбиральні 4,5 кв. м, коридора 4,6 кв. м, вбудованої шафи 3,5 кв. м, балкону 0,9 кв. м); (2) права вимоги грошових коштів;

- 10 лютого 2022 рокуоцінювач склав висновок, згідно з яким вартість права вимоги грошових коштів у розмірі 11 699 966,94 грн визначив у розмірі 10 993,00 грн, тобто більше ніж у 1 000 разів дешевше реальної вартості, з чим скаржниця не погоджується. Вартість права вимоги грошових коштів є істотно заниженою, зокрема через неподання оцінювачу повного обсягу документів, на підставі яких треба було проводити оцінку, та порушення вимог чинного законодавства під час проведення оцінки. Зазначений висновок є невід`ємною частиною звіту про оцінку вартості майна від 10 лютого 2022 року № 1002.1/22. Однак цей звіт приватний виконавець в автоматизовану систему виконавчих проваджень не завантажив, а копію скаржниці не направив. У наданні для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження чи звіту про оцінку вартості майна приватний виконавець відмовив. Рекомендував оскаржувати його постанови на підставі документів, завантажених в автоматизовану систему виконавчих проваджень. Таким чином, приватний виконавець створював перешкоди у реалізації скаржницею права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскарження результатів оцінки її майна;

- 14 лютого 2022 року в систему електронних торгів внесена інформація про реалізацію права вимоги грошових коштів за лотом № 510125 зі стартовою ціною 10 993,00 грн. Торги були призначені на 9 березня 2022 року. Отже, приватний виконавець передав вказані майнові права на примусову реалізацію. Із таким порядком реалізації скаржниця не погоджується з огляду на пункт 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»;

- 12 грудня 2011 року скаржниця подала нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу учасників ТОВ «Торговий дім Севеко». Вказала на необхідність сплати вартості частини майна у статутному капіталі. Загальні збори учасників ТОВ «Торговий дім Севеко» згідно з рішенням від 12 грудня 2011 року виключили скаржницю зі складу учасників цього товариства, провели державну реєстрацію змін до його установчих документів. Із урахуванням вимог статті 54 Закону України «Про господарські товариства» ТОВ «Торговий дім Севеко» до 12 грудня 2012 року мало виплатити скаржниці 5 495 600,00 грн вартості частини майна у статутному капіталі, проте не виплатило;

- обставини невиконання цього грошового зобов`язання у вказаний строк Господарський суд Дніпропетровської області встановив у рішенні від 31 січня 2017 року у справі № 904/166/14. Згідно з цим рішенням стягнув із ТОВ «Торговий дім Севеко» на користь скаржниці 5 495 600,00 грн вартості частини майна, 665 705,74 грн трьох процентів річних, 5 511 485,00 грн інфляційних втрат, 3 205,00 грн витрат зі сплати судового збору, 23 971,20 грн витрат на оплату судової експертизи. 17 лютого 2017 року на виконання вказаного рішення Господарський суд Дніпропетровської області видав відповідний наказ;

- приватний виконавець знав про зазначене рішення суду, однак не звернув стягнення на 11 699 966,94 грн, що належали ТОВ «Торговий дім Севеко», яке мало заборгованість перед скаржницею. Він провів оцінку та виставив на примусову реалізацію не право грошової вимоги скаржниці до ТОВ «Торговий дім Севеко» щодо сплати коштів за цивільно-правовим (господарським) зобов`язанням через вихід зі складу учасників ТОВ «Торговий дім Севеко», а право вимоги грошових коштів за рішенням у справі № 904/166/14. Тобто приватний виконавець виставив на примусову реалізацію неіснуючий об`єкт, чим ввів в оману потенційних покупців, що негативно вплине на результати електронних торгів. Такі дії приватного виконавця є протиправними, бо права стягувача за судовим рішенням не можна передавати третім особам, а заміна стягувача за судовим рішенням можлива лише у разі наявності правонаступництва у матеріальних правовідносинах.

3. 16 лютого 2023 року Дніпровський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою скаргу задовольнив частково, а саме визнав неправомірними у ЗВП № НОМЕР_1:

постанову приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 1 лютого 2022 року;

оцінку вартості майна скаржниці від 21 грудня 2021 року;

дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна скаржниці за результатами оцінки вартості її майна від 21 грудня 2021 року;

дії приватного виконавця з передання на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через офіційний вебсайт ДП «Сетам» майна скаржниці, а саме права вимоги грошових коштів;

у задоволенні решти вимог скарги відмовив.

4. Мотивував ухвалу так:

- приватний виконавець помилково визначив правову природу належного скаржниці майна у вигляді боргових зобов`язань ТОВ «Торговий дім Севеко» перед нею (розмір яких встановив Господарський суд Дніпропетровської області у рішенні від 31 січня 2017 року у справі № 904/166/14), іменуючи їх «право вимоги грошових коштів за судовим рішенням», що зумовило подальші неправомірні дії у межах ЗВП № НОМЕР_1;

- приватний виконавець не позбавлений можливості залучати інших осіб, які мають необхідні знання та кваліфікацію для вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження, зокрема для визначення вартості майна. Однак розмір боргових зобов`язань ТОВ «Торговий дім Севеко» перед скаржницею встановлений рішенням суду. Такі зобов`язання не підлягають оцінці та не можуть називатися «правом вимоги грошових коштів за судовим рішенням». Тому неправомірними є винесення приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 1 лютого 2022 року та визначення вартості майна скаржниці за результатами оцінки;

- приватний виконавець неправильно трактував правову природу належного скаржниці майна. Тому вчинив неправомірні дії з визначення вартості цього майна за результатами оцінки та передання такого майна на примусову реалізацію;

- щодо вимоги про зобов`язання приватного виконавця невідкладно повідомити ДП «Сетам» про зняття з примусової реалізації майна, то суд не вправі підмінити інший орган влади та перебрати на себе повноваження приватного виконавця з вирішення питання, яке законодавство віднесло до його компетенції.

5. 11 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції. Навів аналогічні до останнього мотиви.

6. 12 грудня 2023 року приватний виконавець подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить: (1) поновити строк на касаційне оскарження; (2) скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року про часткове задоволення скарги та постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року й ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні скарги.

7. 5 січня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали. Приватний виконавець мав надати відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету та конкретизувати підстави касаційного оскарження.

8. 11 січня 2024 року приватний виконавець сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 1368/0/220-24 від 12 січня 2024 року), до якої додав відповідь з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» від 11 січня 2024 року № 413641 про наявність у нього електронного кабінету, зареєстрованого 3 червня 2019 року; конкретизував норми матеріального та процесуального права, які суди попередніх інстанцій, на його думку, неправильно застосували або порушили. Обґрунтував касаційну скаргу так:

- суди попередніх інстанцій не застосували низку норм матеріального права, що безпосередньо регулюють спірні правовідносини, зокрема приписи статей 509, 512-519, 656, 1077-1084 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та неправильно застосували норми права щодо майнових прав як об`єкта цивільних прав (статті 177, 178, 190 ЦК України);

- суди першої й апеляційної інстанцій припустилися фундаментальної помилки, оцінюючи правовідносини щодо звернення стягнення на права вимоги скаржниці у виконавчому провадженні. Немає жодного посилання на норми права, які порушив приватний виконавець, визначаючи боргові зобов`язання;

- через заміну кредитора у зобов`язанні останнє зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 4 червня 2020 року у справі № 910/1755/19);

- оскільки у виконавчому провадженні реалізація майна (майнових прав) відбувається примусово, без отримання згоди кредитора, то необхідно враховувати й обсяг прав, що передаються новому кредитору. У випадку із правами вимоги електронні торги можуть мати ознаки факторингового правочину. Сталої судової практики з цього питання немає;

- безпідставним є твердження суду про те, що іменування майна - «право вимоги грошових коштів за судовим рішенням» - зумовлює настання несприятливих наслідків для сторін. Відомостей, зазначених у лоті № 510125, було достатньо для розуміння новим кредитором того, який саме обсяг прав у зобов`язанні він отримує та на яке право вимоги претендує. Лот не визначає саму вимогу, що передається, однак визначає підставу виникнення цієї вимоги. Новий кредитор має право вимагати від боржника виконання тієї частини вимог, які будуть дійсними на час продажу майна;

- право вимоги боржниці «настає» за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Приватний виконавець не міг охарактеризувати її майнові права інакше, ніж «право вимоги грошових коштів за судовим рішенням», бо здійснюється продаж саме обсягу прав кредитора, яке виникло на підставі судового рішення. Моментом виникнення права вимоги і «єдиним джерелом існування такої вимоги є саме судове рішення, що набрало законної сили». Оцінювач встановив лише початкову вартість «немайнового права» скаржниці - права грошової вимоги, яке виникло на підставі судового рішення;

- суд першої інстанції частково задовольнив скаргу на підставі статей 447, 451 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте не обґрунтував, які саме права скаржниці порушив приватний виконавець, як задоволення скарги зможе їх поновити, та як це вплине на кінцеву мету виконавчого провадження - виконання судового рішення.

9. 30 січня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якоюпродовжив на п`ять днів із дня вручення приватному виконавцеві цієї ухвали встановлений процесуальний строк для подання до суду доказів надсилання учасникам справи копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги разом із додатком до такої заяви.

10. 2 лютого 2024 року приватний виконавець сформував у системі «Електронний суд» заяву про зупинення дії оскаржених судових рішень, а також заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додавдокази надсилання учасникам справи копій документів із додатками.

11. У касаційній скарзі просив поновити строк на касаційне оскарження. Поважність причин пропуску цього строку обґрунтував тим, що копія оскарженої постанови суду апеляційної інстанції із накладеним електронним підписом надійшла на офіційну електрону пошту приватного виконавця 14 листопада 2023 року, що засвідчує супровідний лист Київського апеляційного суду (вих. № 755/2711/22/117256/2023), який зареєстрований в автоматизованій системі документообігу суду 13 листопада 2023 року.

11.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

11.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

11.3. Оскільки приватний виконавець подав касаційну скаргу 12 грудня 2023 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення апеляційного суду, то пропущений строк на касаційне оскарження слід поновити.

12. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

13. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У цій скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

14. Також приватний виконавець просить зупинити дію ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку з метою недопущення зняття майна з електронних торгів. Обґрунтував тим, що невжиття таких заходів призведе до настання негативних наслідків для стягувачів у ЗВП № НОМЕР_1.

14.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

14.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

14.3. За змістом наведених приписів у заяві про зупинення дії оскаржених судових рішень має бути обґрунтування необхідності такого зупинення. Проте приватний виконавець належне обґрунтування не навів та доказів на підтвердження своїх доводів не надав. Тому у задоволенні заяви слід відмовити. Ця відмова не позбавляє приватного виконавця можливості ще раз звернутися до суду з аналогічною заявою за наявності належного обґрунтування.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Поновити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича.

3. Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києвацивільну справу № 755/2711/22.

4. Відмовити у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовичапро зупинення дії ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року.

5. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук