ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/855/23

Провадження № 22-ц/4820/170/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

за участю: представника апелянта адвоката Крижанівського О.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року (судя Горгулько Н.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що він є спадкоємцем за заповітом майна, що належало на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя покійного ОСОБА_4 вони нормально спілкувалися, перебували в дружніх стосунках, позивач часто допомагав покійному по господарству. Пізніше ОСОБА_4 занедужав, йому було важко пересуватися самому, тому допомагати по господарству почала дружина позивача ОСОБА_5 , яка готувала їжу, прала йому речі тощо. 01.06.2021 позивач перетнув державний кордон та офіційно в`їхав на територію Республіки Польща, де знаходиться і на теперішній час. 09 листопада 2021 року він від дружини дізнався, що ОСОБА_4 помер.

В травні 2022 року на його адресу реєстрації в с.Адамів надійшов конверт адресований із суду, який отримали сусіди. З нього він дізнався, що син ОСОБА_4 звернувся до суду з цивільним позовом про визнання недійсним заповіту. Із доданих доказів йому стало зрозуміло, що він є одним із спадкоємців за заповітом покійного ОСОБА_4 . Ознайомившись з позовом він не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки перебував на роботі в іншій країні та не міг приїхати в Україну і не звертався до посольства України у Польщі, крім того вважав, що суд задоволить позов сина про визнання недійсним заповіту складеного на його ім`я.

Однак 07.02.2023 рішенням суду у позові ОСОБА_1 відмовлено. 23 березня 2023 позивач звернувся до нотаріальної контори в Республіці Польща та уповноважив на підставі довіреності свою дружину ОСОБА_5 оформити належну йому спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 .. Нотаріусом їй було роз`яснено, що позивачем пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини та порадив звернутися до суду. Вказує, що поважними причинами пропуску строку є велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними, необізнаність його про наявність заповіту.

У зв`язку з цим позивач просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 , в чотири місяці.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що причини неприйняття спадщини та пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на які посилався позивач, не є поважними в силу норми закону.

Перебування позивача за кордоном та наявність у суді спору відносно дійсності заповіту не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини у розумінні положень ст. 1272 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що позивач дізнався про існування заповіту лише з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі №681/378/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, а саме, в кінці травня 2021 року. Враховуючи необізнаність ОСОБА_2 про існування заповіту на його ім`я, а також те, що після смерті ОСОБА_4 до складу спадкоємців за законом першої черги входив його син ОСОБА_1 , який оскаржував заповіт складений на його ім`я то, відповідно, ОСОБА_2 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року залишити без змін як законне.

Зазначає, що нормами законодавства передбачено, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як стверджує ОСОБА_1 , позивач дізнався про заповіт до спливу строку на прийняття спадщини 10 місяців, з дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично сплив 09.09.2022 (враховуючи особливості спадкування в Україні під час воєнного стану, що регулюються постановою КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164, та наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 №1118/5).

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що свідомо вирішив не подавати заяви про прийняття спадщини до закінчення розгляду справи №681/378/22, і лише після отримання рішення у цій справі вирішив подати таку заяву. Тобто насправді причиною пропуску строку на подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 були не об`єктивні непереборні обставини, а його суб`єктивне рішення. Тобто насправді не необізнаність позивача про існування заповіту, а його перебування за кордоном завадило йому вчасно прийняти спадщину.

У відзиві на апеляційну скаргу також зазначено, що ОСОБА_2 знав одразу про заповіт, за яким він є спадкоємцем найбільшої частки майна, адже про заповіт знав спадкоємець меншої частки за заповітом мешканець сусіднього села ОСОБА_3 , який вчасно подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Крім того, проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, і він не скористався таким правом, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Крижанівський О.А. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук О.С. проти апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

09 червня 2021 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_2 , а одну із земельних ділянок - ОСОБА_3 (а. с. 10).

На час смерті ОСОБА_4 з ним ніхто не проживав, що підтверджується довідкою старости №128 від 14.04.2023 (а. с. 14).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 07.02.2023 в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Полонської міської ради про визнання заповіту недійсним відмовлено (а. с. 11-12). Під час розгляду справи в судові засідання ОСОБА_2 не з`являвся. 14.12.2022 від нього в суд надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, в котрій він додатково вказав, що заповідач був для нього дядьком та він його доглядав, а тому достеменно відомо, що ОСОБА_4 заповіт склав добровільно, а ОСОБА_1 своїм батьком ніколи не цікавився та не телефонував йому.

Державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори 27.03.2023 року №--/01-16 на звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 повідомлено, що ОСОБА_2 не подав заяву про прийняття спадщини в строк передбачений статтею 1270 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача, як спадкоємця за заповітом після смерті свого дядька ОСОБА_4 , не було об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Крім того, суд має враховувати тривалість неподання заяви про прийняття спадщини і після закінчення шестимісячного строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України, дотримання заявником такої засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 27 березня 2023 року, тобто після спливу встановленого чинним законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилався на необізнаність про наявність заповіту ОСОБА_4 складеного на його ім`я. Про заповіт складений спадкодавцем ОСОБА_4 він дізнався тільки з кінці травня 2022 року, коли за місцем його реєстрації надійшли документи із суду щодо визнання недійсним заповіту.

Колегія суддів вважає, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті свого дядька ОСОБА_4 , пропустив з поважних об`єктивних причин, у зв`язку із необізнаністю його про наявність заповіту. Нотаріус при відкритті спадщини 18 листопада 2021 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , не повідомила ОСОБА_2 про заповіт складений на його ім`я спадкодавцем ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Враховуючи нетривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявник не довів існування об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття спадщини, та не довів, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. ОСОБА_2 слід визначити додатковий строк два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Щодо тверджень представника ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, що позивач дізнався про заповіт до спливу строку на прийняття спадщини у 10 місяців, з дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично сплив 09.09.2022 (враховуючи особливості спадкування в Україні під час воєнного стану, що регулюються постановою КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164, та наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 №1118/5), то:

За змістом пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції, чинній до 23 травня 2023 року, було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній до 23 травня 2023 року) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21(провадження № 61-8014св22) та від 30 жовтня 2023 року у справі № 196/143/21 (провадження № 61-10646 св 23).

З аналізу викладеного вбачається, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1270 ЦК України, якою визначено присічний шестимісячний строк для прийняття спадщини, а посилання представника ОСОБА_1 на постанову КМУ № 469 від 09.05.2023 є безпідставними.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції. не передаючи справи на новий розгляд. змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволені, судовий сплачений ним за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2684 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк