Справа № 177/437/24
Провадження № 2/177/425/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , через систему Електронний суд, 29.02.2024 звернувся до суду з указаним позовом та просив: визнати незаконними і скасувати наказ АТ «МР БАНК» «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» від 25.03.2022 № 80/л та наказ «Про скасування дії всіх нормативних документів банку або окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати» від 01.04.2022 № 2/лк, у частині, що стосується позивача і стягнути з АТ «МР БАНК» на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за період з 01.03.2022 по 14.06.2022 у розмірі 29018,18 грн; визнати незаконним та скасувати наказ АТ «МР БАНК» від 10.06.2022 № 427/ЛК про звільнення ОСОБА_1 з посади головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; поновити ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; стягнути з АТ «МР БАНК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.06.2022 до дня ухвалення судового рішення; судові витрати в справі покласти на АТ «МР БАНК».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що уперіод з 23.06.2016 по 14.06.2022 позивач працював у АТ «МР БАНК» на посаді головного юрисконсульта Управління проблемних активів та судового захисту. Рішенням Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» від 25.02.2022 № 91-рш/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 25.02.2022 № 131, згідно з яким з 25.02.2022 розпочато процедуру ліквідації Банку на строк три роки з 25.02.2022 по 24.02.2025 включно. Відповідачем 15.03.2022 прийнято наказ № 47/л про скорочення штату (чисельності) працівників. Незважаючи на те, що процедуру ліквідації відповідача встановлено на три роки (по 24.02.2025), а Управління проблемних активів та судового захисту продовжувало свою роботу (у тому числі продовжує функціонування станом на день подання даної позовної заяви), 14.06.2022 на підставі наказу від 10.06.2022 № 427/ЛК, позивача звільнено з АТ «МР БАНК» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Тобто відповідач, у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та початком процедури ліквідації, строк якої встановлено до 24.02.2025, розпочав процедуру скорочення чисельності працівників, відповідно до наказу від 15.03.2022 № 47/л. При цьому, позивача звільнено з порушенням відповідного порядку скорочення штату (чисельності) працівників.

Відповідач, звільнивши позивача, продовжив набір персоналу на посаду, яка була вивільнена внаслідок звільнення позивача. Не може вважатися звільнення співробітника у зв`язку з ліквідацією законним, в той час коли продовжує роботу відділ, де працював позивач та до нього приймаються нові співробітники. Фактично в такому випадку відбувається не звільнення всіх співробітників, а відбувається заміна співробітників на тих, які є більш лояльними до керівництва банку. Дані дії свідчать про дискримінацію в даних правовідносинах, яка прямо заборонена як положеннями КЗпП України так і Конституцією України. Звільнення одного співробітника з підстав ліквідації з одночасним прийняттям на цю ж посаду нових співробітників свідчить про порушенням роботодавцем умов КЗпП України. Позивачу стало відомо, що 14.06.2022 (тобто на наступний день після звільнення позивача) до Управління проблемних активів та судового захисту прийнято 10 співробітників. Пізніше, наказом від 29.06.2022 № 496/лк щодо продовження трудових відносин та внесення змін до трудового договору, подовжено трудові відносини з 12 співробітниками Управління проблемних активів та судового захисту. Відповідно до організаційної структури АТ «МР БАНК», Управління проблемних активів та судового захисту продовжує роботу та здійснює свою діяльність. Згідно з витягом зі штатного розпису АТ «МР БАНК» станом на 25.02.2022 (початку ліквідаційної процедури, з початком якої відповідач пов`язував необхідність звільнення позивача) та станом на 01.07.2022 (дату після звільнення позивача) в Управлінні проблемних активів та судового захисту (де працював на посаді головного юрисконсульта позивач) на посаді головного юрисконсульта працювало 10 осіб (в тому числі і позивач). Нова організаційна структура для виконання завдань, пов`язаних з ліквідаційною процедурою затверджена 30.06.2022. Після затвердження нової організаційної структури станом на 01.07.2022 в Управлінні проблемних активів та судового захисту на посаді головного юрисконсульта залишилось працювати 9 осіб (позивача вже було звільнено). Таким чином вбачається, що зі всіх працівників, які працювали на посаді головного юрисконсульта в управлінні було звільнено лише позивача, підстава звільнення ліквідація товариства та відповідний наказ від 15.03.2022 № 47/л про скорочення штату (чисельності) працівників. Інші 9 спеціалістів залишились працювати. Разом з цим, відповідач не створював комісію з визначення питань про надання переваги у залишені на роботі чи звільнені. Комісія не створювалася, а питання кого звільняти, а кого ні, вирішувалися безпосередньо керівником відповідача. Таким чином, відсутні правові підстави для звільнення позивача і, як наслідок, звільнення позивача є незаконним.

Окрім того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» прийнято наказ від 25.03.2022 № 80/л, відповідно до якого скасовано виплату додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тому числі доплат, надбавок, винагород та інше. Зобов`язано Управління по роботі з персоналом ознайомити працівників АТ «МР БАНК» з даним Наказом. Визначено, що у разі отримання письмової відмови працівника від продовження роботи в нових умовах праці відповідно до п. 1 цього Наказу, здійснити заходи щодо припинення трудового договору та звільнення працівника за п. 6 ст. 36 КЗпП України з врахуванням того, що відповідно до ч. 2 ст. 3 закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану норми ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Незважаючи на пряму вказівку в наказі з обов`язком Управління по роботі з персоналом ознайомити працівників АТ «МР БАНК», з даним наказом позивача ознайомлено не було, що також встановлено в рамках розгляду цивільної справи № 761/13219/22. Представником відповідача повідомлено, що такий наказ направлено керівникам, які в свою чергу повинні були довести його до відома працівникам. Однак, до відома позивача такий наказ доведено не було, наказ навіть не направлявся на електронну пошту позивача. Як наслідок, на підставі даного наказу, з яким позивача не ознайомлено, відповідачем в односторонньому порядку змінено істотні умови праці, а саме зменшено розмір встановленої для позивача заробітної плати на 20%. До того ж, зміна істотних умов праці відбувалась заднім числом, наказ прийнято 25.03.2022, а застосовані змінені умови праці з 01.03.2022. За наслідками змінених істотних умов праці позивачу не доплачена починаючи з 01.03.2022 частина заробітної плати у розмірі 20%, відповідно до Положення про оплату праці працівників АТ «СБЕРБАНК», затвердженим Правлінням Банку 27.01.2021, протокол № 6. Як позивачу пізніше стало відомо, Положення про оплату праці, яке визначало право позивача на отримання додаткової заробітної плати у розмірі 20%, скасоване наказом відповідача від 01.04.2022 № 2/лк. Таким чином, оскільки позивача не ознайомлено з наказами 25.03.2022 № 80/л від та від 01.04.2022 № 2/лк, якими позивачу змінено істотні умови праці, такі накази по відношенню до позивача є протиправними та не можуть бути застосовані. Лише з моменту ознайомлення позивача зі зміненими умовами праці, тобто з наказами від 25.03.2022 № 80/л та від 01.04.2022 № 2/лк , відсутності заперечень позивача продовжувати роботу на змінених умовах, відповідач мав право зменшувати розмір заробітної плати позивачу. За викладених обставин, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача частина недоплаченої заробітної плати у розмірі 20%, а саме 8400 грн щомісяця, починаючи з 01.03.2022. Недоплачений позивачу розмір додаткової винагороди за період з 01.03.2022 по 14.06.2022 становить 29018,18 грн (з яких: за березень 2022 рік 8400грн; за квітень 2022 рік 8400 грн; за травень 2022 рік 8400 грн; за червень 2022 рік 3818,18 грн).

Також, у тексті позовної заяви позивачем ОСОБА_1 зазначено, що між ним та відповідачем на розгляді в судах перебували справи № 177/1272/23 та № 761/13219/22, однак у зазначених справах різняться предмет та підстави позову (судові рішення до позовної заяви не долучено).

Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, у тому числі до інформації, визначеної ст. 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю».

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Шляхом безпосереднього доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2023 у справі № 761/13219/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати задоволені частково.

Скасовано наказ акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» від 10.06.2022 № 427/лк «Про звільнення». Поновлено з 14.06.2022 ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк». Допущене негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108632644).

Указане рішення суду в справі № 761/13219/22 оскаржено АТ «МР БАНК» в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.05.2023 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2023, у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу від 10.06.2022 № 427/лк про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110891426).

Зазначена постанова оскаржена ОСОБА_1 у касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2023 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2023 у не скасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 09.05.2023 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115444821).

Отже, з огляду на викладене, наказ АТ «МР БАНК» від 10.06.2022 № 427/ЛК про звільнення ОСОБА_1 з посади головного юрисконсульта управління проблемних активів вже був предметом розгляду та судові рішення, яким встановлено відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, набрали законної сили.

Як слідує з тексту позовної заяви, позивачу відомо про ухвалення вищевказаних судових рішень у справі № 716/13219/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як слідує зі змісту ст. ст. 186, 187 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви до відкриття провадження у справі з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення, яке згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, у разі остаточного вирішення спору судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини «Христов проти України», «Брумареску проти Румунії»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Суддя виходить з того, що позивач ОСОБА_1 скористався правом на звернення до суду з приводу визнання незаконним та скасування наказу АТ «МР БАНК» від 10.06.2022 року № 427/лк про його звільнення, поновлення на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «МР Банк» та стягнення з АТ «МР БАНК» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.06.2022 року до дня ухвалення судового рішення (справа № 761/13219/22). Також, упродовж судового розгляду зазначеної справи позивач мав можливість реалізувати процесуальні права на доведеність своїх вимог. За даним спором ухвалено судове рішення, яке набуло статусу остаточного, а тому, ініціювання нового провадження за даним спором порушує принцип юридичної визначеності щодо спірних правовідносин.

Враховуючи вказане, суд вважає, що подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з огляду на те, що на теперішній час є рішення суду, яке набрало законної сили стосовно спору між ОСОБА_1 та АТ «МР БАНК» про скасування наказу від 10.06.2022 про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині визнання незаконним та скасування наказу АТ «МР БАНК» від 10.06.2022 № 427/ЛК про звільнення ОСОБА_1 з посади головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; поновлення ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; стягнення з АТ «МР БАНК» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 15.06.2022 до дня ухвалення судового рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 186, 259-261, 353-354 ЦПК України суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати, у частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу АТ «МР БАНК» від 10.06.2022 № 427/ЛК про звільнення ОСОБА_1 з посади головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; поновлення ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК»; стягнення з АТ «МР БАНК» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 15.06.2022 до дня ухвалення судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя: