РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Гутник Є.С., представника позивача адвоката Вельможко А.І., представника відповідача адвоката Білик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» про стягнення моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вельможко А.І., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» про стягнення моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначено про те, що ОСОБА_1 тривалий час перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» та за час роботи на підприємстві у цехах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці отримала хронічне професійне захворювання.

Згідно із медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.12.2022 №1827, їй встановлені наступні захворювання професійного характеру: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; виражений астено-невротичний синдром; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня),деформуючого артрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових(ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів та силікоз першої стадії (s /t;1/1; em;) (пізній розвиток), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

Згідно із Актом розслідування від 24.01.2023 причиною виникнення хронічного професійного захворювання є наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці позивача за професією оператора поста управління прокатного цеху ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь».

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу було встановлено 60% втрати працездатності, що підтверджується довідками МСЕК від 20.03.2023 серії 12 ААА №125042 та третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 20.03.2023 серії 12 ААГ №159609.

Позивач вважає, що внаслідок не створення роботодавцем безпечних та нешкідливих умов праці на підприємстві вона отримала професійні захворювання, що призвели до зменшення обсягу трудової діяльності, проходження амбулаторного та стаціонарного лікування, фізичного болю та моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків (змушена проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно впливає на її душевний та фізичний стан).

Окремо, зазначили, що розмір відшкодування моральної шкоди обґрунтовується ступенем фізичних страждань, їх характером, інтенсивністю, тривалістю, що підтверджується скаргами та анамнезом захворювання зазначених у виписках за результатами стаціонарного лікування позивача. Скарги пов`язані з вираженим стійким болем, обмеженістю рухів. При цьому, лікування не здатне відновити стан здоров`я позивача, повна реабілітація неможлива, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда. Позивач має середній реабілітаційний потенціал, відповідно до якого лікування може призвести лише до несуттєвого поліпшення стану її здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану та трудової діяльності.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, а також судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи з урахуванням останніх вимог в розмірі 7000 грн..

Ухвалою судді від 20.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

28.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечував проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, саме за роботу у важких та шкідливих умовах праці. У відповідності до ст. 29 КЗпП України позивач була повідомлена підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, її права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. Позивач погодилась працювати у вказаних умовах, про що свідчить її підпис на записах про прийом та переводи. Позивач пройшла попередній медичний огляд і за станом здоров`я була придатна працювати у важких та шкідливих умовах праці, проходила періодичні медичні огляди, за результатами яких була визнана придатною працювати у важких та шкідливих умовах праці. При цьому за виконані роботи у вищезазначених умовах позивач отримала додаткові пільги та компенсації, а саме: призначення пенсії на пільгових умовах, доплата за шкідливість. Таким чином підприємство виконало всі вимоги законодавства, залучення позивача до праці здійснювалось відповідно до попереднього медичного огляду, позивач була попереджена про важкі та шкідливі умови праці, у яких вона погодилась працювати, щорічно проходила медичні огляди, відповідно до яких позивач за станом свого здоров`я була придатна до виконуваної роботи і ця робота не була їй протипоказана за станом здоров`я. Вказані обставини свідчать про відсутність вини підприємства у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також зазначено, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, розмір моральної шкоди, що визначений позивачем, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

Додатково зазначено, що наразі підприємство має нестабільний фінансовий та економічний стан, оскільки в умовах наявного в Україні воєнного стану та не забезпечення у повному обсязі замовленнями на виробництво, наявністю зобов`язань зі сплати податків, заробітної плати працівникам, обслуговування кредитів підприємство погоджується виплатити позивачу у якості відшкодування моральної шкоди внаслідок встановленого професійного захворювання суму у розмірі 30 000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивач судових витрат у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення останнім витрат на правничу допомогу. При цьому заявлений до стягнення розмір витрат не є співмірним зі складністю справи. Посилаючись на вказані обставини у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу просить відмовити.

Також, 03 січня 2024 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення до відзиву у яких представник відповідача додатково зауважив, що по умовах праці, відносно яких, як зазначає позивач, у неї виникло професійне захворювання, з боку ПрАТ «Дніпроспецсталь» була проведена атестація робочих місць, відповідно до діючого законодавства. Порушень діючого законодавства в ході атестації умов праці з боку ПрАТ «Дніпроспецсталь» допущено не було, про що свідчать реєстрація наказів підприємства про атестацію в «Державній експертизі умов праці» Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації у формі відбитку печатки або надання вказаною установою висновку щодо результатів атестації умов праці.

Таким чином, в якості компенсації за роботу у важких та шкідливих умовах та за характер праці, позивач отримувала доплати до заробітної плати та додаткові відпустки. Крім того, після того як позивач відпрацювала на вказаних роботах певний час та отримала стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах і отримала пенсію, вона мала можливість перейти на іншу роботу в інших умовах праці з метою збереження власного здоров`я, але цього не зробила.

10.01.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про уточнення позову, які представник позивача просить врахувати при винесенні рішення щодо найменування відповідача.

25.01.2024 року судом було винесено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду.

05.02.2024 та 20.02.2024 до суду від представника позивача надійшли докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат з оплати правничої допомоги у розмірі 7 000 грн., які представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Вельможко В.І. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити за тих обставин, які викладені у позові. Додатково зазначила, що отримання позивачем пенсії ніяк не нівелює обов`язок відповідача на відшкодування моральної шкоди. Кожен працівник отримує індивідуальні наслідки для свого здоров`я, що обумовлює розмір відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Білик О.В. надала пояснення згідно відзиву на позов та додаткових пояснень, вважала, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Додатково зазначила, що існуючі технології виробництва наразі не дають можливості повністю убезпечити умови праці. Законодавець дозволяє використовувати найману працю за таких умов. Позивач протягом 20 років самостійно вирішувала продовжувати трудові відносини з відповідачем та погоджувалася на запропоновані умови праці. Підставою її звільнення стало її бажання, а не стан здоров`я. Підприємством за час її роботи були виконані всі вимоги законодавства, які висувалися до забезпечення безпечності умов праці.

Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» з 12.05.2000 по 21.04.2004 на посаді оператором поста управління стана гарячої прокатки по 3 розряду. 21.04.2004 за даною професією встановлено 4 розряд. 01.09.2015 переведена на посаду оператором поста управління стана гарячої прокатки по 4 розряду. 23.02.2022 звільнена за власним бажанням, на пенсію, ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Позивачем надано суду медичний висновок лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.12.2022 №1827 згідно якого ОСОБА_1 встановлені наступні захворювання професійного характеру: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; виражений астено-невротичний синдром; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових(ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів та силікоз першої стадії (s /t;1/1; em;) (пізній розвиток), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

Також з медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.12.2022 №1827 вбачається, що позивач працювала у шкідливих умовах у прокатному цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» 21 рік 9 міс., та підпадала під вплив наступних шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу: пилу (силікатовмісний) 4.4-6.3 мг/м3 при ГДК (гранично допустима концентрація) =4.0 мг/м3; шуму 82-83 дбА при ГДР (гранично допустимий рівень) = 80 дбА; мікроклімату: температура в теплий період року +24+35 при нормі +18+28, вологість 32-39% при нормі 55 %, температура в холодний період року +4+18 при нормі +17+23, вологість 34-64% при нормі 75%; інфрачервоного випромінювання 165-638 Вт/м2 при ГДР=140 Вт/м2; загальної вібрації 93-101.1 дб при ГДР = 92 дб; важкості праці: стереотипні робочі рухи при локальному навантаженні (за участю м`язів кистей та пальців рук) 81223-96868 при нормі до 40000; статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою 22330 при нормі до 22000; робоча поза незручна 34.0-89.4%; вібрація (загальна) - 93-101,1 дБ при ГДР-92 дБ; запиленість повітря робочої зони: пил переважно фіброгенної дії (силікатовмісний) 4,4-6,3 мг/м3 при ГДК - 4,0 мг/м3.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) затвердженого начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В. від 24.01.2023, хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; виражений астено-невротичний синдром; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня),деформуючого артрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових(ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів та силікоз першої стадії (s /t;1/1; em;) (пізній розвиток), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня виникло внаслідок тривалої роботи на ПрАТ «Дніпроспецсталь» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг та стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці Позивача за професією вальцювальника стана гарячого прокату прокатного цеху ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь», а саме: вібрація (загальна)- 93,3-101 дб при ГДР=92 дб; пил переважно фіброгенної дії (сілікатовмісний)- 4.4-6.3 мг/м3 при ГДК=4.0 мг/м3.

Позивач пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого 20.03.2023 їй встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 60%, що підтверджується довідкою МСЕК від 20.03.2023 серії 12 ААА №125042.

Згідно з довідкою МСЕК від 20.03.2023 року серії 12 ААГ №159609 позивачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, пульмонолога, лора, сімейного лікаря, невролога, стаціонарне лікування.

Позивач періодично проходить стаціонарне лікування, зокрема в ЛПЗ МЦ ТОВ «ВІТАЦЕНТР».

20.03.2023 позивачу була затверджена Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 678 у зв`язку з профзахворюванням.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя, здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, повного відшкодування шкоди особам, які потерпілі від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в тому числі відшкодування моральної шкоди як одного із способів захисту особистих немайнових прав громадян.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Матеріалами справи підтверджено та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач ОСОБА_1 має професійне захворювання, яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21 вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Також, суд враховує те, що відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, на яку посилалася представник відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди з огляду на те, що позивач була обізнана та попереджена про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я, і при цьому погодилася працювати у важких та шкідливих умовах, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган, зокрема на виконання вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

З приводу доводів представника відповідача щодо отримання позивачем додаткових пільг та компенсацій у зв`язку із працею у важких умовах суд зазначає, що вказані заходи є обов`язковими відповідно до норм чинного законодавства і не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», внаслідок тривалого періоду роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві, отримала професійне захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 60%, що, на думку суду, свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України.

Додатково суд приймає до уваги те, що стан здоров`я позивача погіршився настільки, що остання потребує періодичного стаціонарного лікування. Відповідно до висновків медичних установ таке лікування не дає повного відновлення здоров`я та не призводить до остаточної реабілітації пацієнта. Згідно наведеного анамнезу позивач відчуває стійкий та виражений біль, обмежена в рухливості у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в нижні кінцівки, порушення ходу, заніміння кінцівок, зниження слуху, задишку, кашель, втому, знижений настрій, плаксивість. Загалом лікування за таких показників може призводити тільки до несуттєвого поліпшення стану її здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи позивач внаслідок професійного захворювання змушена періодично проходити стаціонарне лікування, що порушує сталий її спосіб життя, своєї родини, змушує нести відповідні незручності пов`язані з проведенням лікування та лікарняним режимом. Крім цього, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 678 позивач і в подальшому матиме необхідність лікуватись в амбулаторному та стаціонарному порядку, проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, водночас, позивач має середній реабілітаційний потенціал, отже лікування може призвести лише до несуттєвого поліпшення стану її здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану та трудової діяльності.

Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог та вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 80 000 (вісімдесяти тисяч гривень) грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву в частині стягнення витрат на правничу допомогу проси відмовити, посилаючи на не співмірність заявленої до стягнення суми у розмірі 10 000 грн. складності вказаної категорії справ та відсутності доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

05.02.2024 та 20.02.2024 представником позивача подано до суду докази понесених позивачем витрат з оплати правничої допомоги, які представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено: ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АР №1152956 від 11.12.2023; договором №247/2023 про надання правничої допомоги від 27.11.2023, згідно якого загальна вартість наданих послуг за договором складає 7 000,00 грн.; розрахунком №1 суми оплати за правову (правничу) допомогу від 27.11.2023; описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 09.01.2024; платіжною інструкцією № 0.0..1 від 09.01.2024 згідно якої позивачем сплачено 7 000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги від 27.11.2023 №247/2023. Представник позивача приймала участь в судових засіданнях, надавала пояснення та скеровували письмові заяви і клопотання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначав, що вважає заявлений позивачем розмір на професійну правничу допомогу завищеними та посилаючись на судову практику в аналогічних справах просив зменшити розмір витрат на професійну.

Дослідивши надані докази, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 858 гривень 88 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12-13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна про стягнення моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоди спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шести) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» на користь держави судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: приватне акціонерне товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» (, юридична адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.81).

Повний текст рішення складено 28 лютого 2024 року.

Суддя: О.О. Романько