Справа № 302/107/24
Провадження № 2/302/115/24
Номер рядка звіту 60
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Митряк І. П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_2 , яка за життя склала заповітне розпорядження, яким, в тому числі, розпорядилася, після її смерті передати позивачці житловий будинок в АДРЕСА_1 з надвірними будовами, земельну ділянку площею 0,1852 га в ур. «Біля будинку».

Проте, на даний час ОСОБА_1 не може отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок, що є предметом позовних вимог, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому висловлено прохання визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1852 га в урочищі «Біля будинку», яка виділена для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Ухвалою суду від 31.01.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про визнання підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Майдан Міжгірського району Закарпатської області, померла бабуся позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який доводиться батьком позивачки, свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_4 , свідоцтва про шлюб позивачки, згідно якого позивачка ОСОБА_5 , після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (7, 9, 11, 12).

За життя ОСОБА_2 склала заповітне розпорядження, яким розпорядилася, після її смерті передати:

- один цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 з надвірними будовами, земельну ділянку площею 0,1852 га в ур. «Біля будинку», згідно державного акту на право власності на землю, серії ІІ-ЗК № 036461, зареєстрованого за № 28 від 28.12.1995, своїй внучці ОСОБА_1 , - позивачці;

- земельну ділянку площею 0,0616 га, згідно державного акту на право власності на землю, серії ІІ-ЗК № 036461, зареєстрованого за № 28 від 28.12.1995, внукові ОСОБА_7 ;

- земельну ділянку площею 0,0872 га, згідно державного акту на право власності на землю, серії ІІ-ЗК № 036461, зареєстрованого за № 28 від 28.12.1995, невістці ОСОБА_8 , - матері позивачки (а.с. 13).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом бабусі ОСОБА_2 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Строк для подання заяви їй було продовжено рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.11.2021 (справа № 302/1135/21), згідно якого ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с. 14-16).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 036461, виданого 28.12.1995 Майданською сільською радою народних депутатів гр. ОСОБА_9 , який доводиться дідом позивачки, та чоловіком ОСОБА_2 , - ОСОБА_9 на підставі рішення шостої сесії Майданської сільської ради народних депутатів 22 скликання від 19.04.1995 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5009 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка загальною площею 0,5009 га, складається з чотирьох автономних земельних ділянок: ур. «Біля будинку» площею 0,1852 га; ур. «Мочар» 0,1669 га; ур. «Пасіки» 0,0872 га; ур. «Пасіки» 0,0616 га (а.с. 17).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої Майданським старостинським округом Міжгірської селищної ради, та Довідки КП «Міжгірське БТІ» від 07.12.2023 № 188, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, видане Майданською селищною радою 18.05.1981 за № 108, згідно рішення виконкому цієї ради за № 28 від 14.05.1981, про що реєстратором Хустського МБТІ 18.05.1981 було зроблено відповідний запис в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 108 (а.с. 18, 19).

ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день його смерті разом із ним проживала та була зареєстрована тільки його дружина ОСОБА_2 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та копія довідки № 630 від 14.12.2023 (а.с. 8, 21).

Заповітного розпорядження ОСОБА_9 не залишив, спадкові справи до його майна не відкривалися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру за № 75452612 та № 75452660 (а.с. 22, 23).

ОСОБА_2 за життя спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_9 , не оформила, право власності на вищевказані земельні ділянки та будинок на своє ім`я не переоформила. Як зазначає позивачка, оригінали правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_9 , а саме: свідоцтво про право власності видане Майданською селищною радою 18.05.1981 за № 108, згідно рішення виконкому цієї ради за № 28 від 14.05.1981 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 036461, - втрачено.

Таким чином, після смерті бабусі позивачки ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке остання успадкувала за померлим чоловіком: земельні ділянки загальною площею 0,5009 га та житловий будинок під АДРЕСА_1 .

17 січня 2024 року приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., на заяву ОСОБА_1 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на дане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, та відсутні документи, які б підтверджували перехід права власності на зазначений будинок до ОСОБА_2 (а.с. 24).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що за життя бабуся позивачки набула право власності на спадкове майно, а відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку загальною площею 0,1852 га в урочищі «Біля будинку», яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , та яка за життя належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 036461.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.