Номер провадження: 22-ц/813/3001/24
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач Обслуговуючий кооператив «Хвойний», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Мазун І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року позивач Обслуговуючий кооператив «Хвойний» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позов мотивував тим, що позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що підтверджується доданими копіями ліцензій. До отримання позивачем ліцензій послуги теплопостачання надавало ТОВ "Теплодім-3". У вересні 2020 року між позивачем і ТОВ "Теплодім-3" укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з положеннями якого ТОВ "Теплодім-3" відступає позивачу належні ТОВ "Теплодім-3", а позивач набуває права вимоги оплати за комунальні послуги теплопостачання ТОВ "Теплодім-3" до фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, далі за текстом - відповідачі, включаючи права вимоги до правонаступників відповідачів, спадкоємців відповідачів або інших осіб, до яких перейшли обов`язки відповідачів, за комунальні послуги теплопостачання.

Посилається на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та споживачем наданих позивачем послуг.

Заборгованість відповідачки за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року складає 15416,98 грн.

Посилаючись на те, що відповідачка обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг не виконує, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» заборгованість за послуги теплопостачання за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року, в розмірі 15416,98 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» заборгованість за послуги теплопостачання за опалювальний період зима 2019 - весна 2020 роки, з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року і за опалювальний період зима 2020 - весна 2021 роки з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 15 416 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 98 коп.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції здійснено неналежний розгляд судової справи, висновки суду суперечать наявним в матеріалах письмовим доказам. Крім того, судом не враховано правові висновки, що викладені в постановах Верховного Суду в аналогічних відносинах.

Так, зокрема, вказує, що позивач не може бути виконавцем послуги з централізованого теплопостачання по відношенню до відповідача, оскільки не має у своїй власності чи користуванні мереж, які дозволяють здійснювати транспортування теплової енергії, отримав право на провадження таких видів господарської діяльності як виробництво теплової енергії та постачання теплової енергії виключно з моменту отримання ліцензій, і цей факт залишився поза увагою суду.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують, зокрема, розмір заборгованості та підстави її виникнення на момент укладення договору про відступлення права вимоги у сторін (договору про відступлення права вимоги).

Також вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачка отримувала послуги з централізованого теплопостачання від ТОВ «Теплодім-3» з 2019 року по 2021 рік на підставі укладеного договору, як такий, що ґрунтується на неналежних доказах, зокрема листі Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13 липня 2021 року № 1778/01-20, вказавши, що наявність договірних відносин може бути підтверджена лише сторонами договору, до яких не належить Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, та саме позивач має бути стороною договору про централізоване постачання теплової енергії та у нього виникає обов`язок укласти договір постачання теплової енергії, який станом на 2021 рік був зобов`язаний вжити заходи щодо укладення договору про надання послуг. Позивачем не надано жодного документа про фактичне постачання теплової енергії відповідачу. Відповідачка індивідуального договору про надання відповідної комунальної послуги не отримувала та не підписувала, а підстави для надання комунальних послуг на підставі раніше укладених договорів із іншим суб`єктом господарювання відсутні.

Крім того, послався на те, що відсутність технічної можливості здійснювати постачання теплової енергії, що встановлено рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/1096/21, свідчить про відсутність належних доказів про фактичне постачання теплової енергії, зокрема виставлення рахунків та обсяг спожитої Відповідачем теплової енергії.

Також вказує, на те, що суд першої інстанції помилково визнав доведеним розрахунки заборгованості, за наявності в матеріалах справи договору, укладеного ТОВ «Теплодім-3» із відповідачкою, який прямо містить вартість теплової енергії

Суд помилково ототожнює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ХВОЙНИЙ», яке здійснює управління багатоквартирним будинком та надає послуги з опалення й не є учасником справи, із Позивачем обслуговуючим кооперативом «ХВОЙНИЙ», який не здійснює управління багатоквартирним будинком, оскільки для забезпечення прав та дотримання інтересів співвласників багатоквартирного будинку створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний».

Крім того, Малиновським районним судом м. Одеси не надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам відносно того, що 27 листопада 2019 року ТОВ «Теплодім-3» уклав із КП «Теплопостачання міста Одеси» договір на підготовку та проведення опалювального сезону 2019-2020, по якому не здійснив розрахунки, що підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 19.12.2022 у справі № 916/2695/22, яке набрало законної сили та яким з ТОВ «Теплодім-3» стягнуто грошові кошти на користь КПП «Теплопостачання міста Одеси». В цей же час, позивач стверджує, що із ним укладено аналогічний договір, в межах якого ним були надані певні послуги.

Судом також не досліджено та не надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема Статуту позивача, в той час як відповідачка не подавала заяву про вступ до членів або асоційованих членів ОК «Хвойний», не була та не є членом кооперативу, тому твердження Позивача про надання будь-яких послуг Відповідачу суперечить статутним завданням, і ця обставина не була належним чином досліджена судом, також і не взято до уваги лист ТОВ «Теплодім-3» про припинення постачання послуг з централізованого теплопостачання з 01 січня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Обслуговуючий кооператив «Хвойний» її доводи не визнав, зазначивши, що відповідачем не надано доказів, які б спростували наявність заборгованості за надані позивачем послуги, як і не надано доказів того, що відповідач не отримує послуги теплопостачання і будинок у встановленому законом порядку відключено від мереж центрального опалення, які обслуговуються ОК «Хвойний».

Зазначає, що тариф, за яким надаються відповідні послуги, затверджено рішенням Одеської міської ради № 368 від 22 жовтня 2020 року щодо встановлення дострокового тарифу на послуги постачання теплової енергії, що надаються ОК «Хвойний» для населення.

Щодо правонаступництва ОК «Хвойний» прав та обов`язків ТОВ «Теплодім-3», вказав, що наведе питання вирішено рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/1154/21, яким встановлено, що ОК «Хвойний» є правонаступником ТОВ «Теплодім-3» відповідно до договору доручення від 28 грудня 2019 року.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 15416,98 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні із участю представника скаржника, витребування у позивача Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» доказів, а також долучення до матеріалів справи додатково поданих письмових доказів відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції із посиланням на застосування до виниклих спірних правовідносин вимог ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 509, 626, 631, 525, 530 ЦК України, ст. 67 ЖК України, п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників як отримувачів житлово-комунальних послуг покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги позивача як виконавця послуги і кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 6, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Верховним Судом у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 зроблено висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Нормами ст. 525, 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг покладається на власника квартири.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що підтверджується доданими копіями ліцензій.

Відповідно до наданих ліцензій, вбачається що до отримання ОК «Хвойний» ліцензій послуги теплопостачання надавав ТОВ «Теплодім-3» (а.с. 16, 17, 18 т. 1).

30 жовтня 2015 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОСОБА_5 , яка у зв`язку із реєстрацією шлюбу 10 березня 2016 року змінила прізвище на ОСОБА_6 , було укладено Договір про надання послуг по централізованому опаленню та гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 та, відповідно, вона є споживачем послуги теплопостачання ТОВ «Теплодім-3», що надавались в опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року і у опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 травня 2021 року.

Суд також першої інстанції вважав підтвердженням договірних відносин відповіді Малиновської райадміністрації Одеської міської ради від 13 липня 2021 року № 1778/01-20, Департаменту міського господарства ОМР від 25 липня 2019 року № Ко-591/2 і 24 лютого 2020 року № М-439 (а.с. 5-7, 13, 14 т. 1).

Також між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний» 28 грудня 2019 року укладено договір доручення, відповідно до умов якого позивач зобов`язався, діючи від імені ТОВ «Теплодім-3» у зв`язку із припиненням діяльності ТОВ «Теплодім-3», організувати проведення вже розпочатого опалювального сезону, збирати на власний рахунок кошти за опалення зі споживачів, використовуючи їх виключено на виконання даного договору, погашення боргів за використаний газ та його транспортування, оплату електроенергії, водопостачання та інші витрати, пов`язані із даним договором. Строк виконання доручення визначено до моменту переукладення ОК «Хвойний» з НАК «Нафтогаз» договору постачання газу, укладення відповідних договорів з транспортувальними компаніями та споживачами, переходу всіх зобов`язань ТОВ «Теплодім-3» перед НАК «Нафтогаз» до ОК «Хвойний» (а.с. 159 т. 1).

29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Теплодім-3» відступає на користь ОК «Хвойний» права вимоги до зазначених у Додатках до цього Договору фізичних осіб щодо оплати за комунальні послуги теплопостачання. При цьому, відповідно до п. 4 вказаного договору, ТОВ «Теплодім-3» зобов`язався протягом 10 днів з дати підписання договору передати ОК «Хвойний» наявні документи, що підтверджують права вимоги, а також реєстр прав вимог в електронному вигляді (а.с. 19-20, т. 1).

Додатком № 2 до вказаного договору визначено перелік власників квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в якому зазначено квартиру відповідачки № 1, загальна площа квартири 63,40 кв.м (а.с. 20, т.1).

Також 17 березня 2020 року ОК «Хвойний» отримано ліцензії на здійснення діяльності з виробництва та постачання теплової енергії (а.с. 17, 18 т. 1).

Отже, на підставі ліцензії від 17 березня 2020 року ОК «Хвойний» є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 березня 2023 року та, відповідно, набрало законної сили, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплодім-3» надавало послуги теплопостачання. З моменту отримання ліцензій ОК «Хвойний» позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому останній як надавач послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , має право на отримання оплати за надані послуги за період зима 2019-весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року та за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року (том 2, а.с. 21-39).

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року, яка складає 15416,98 грн. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості з опалення за 2019-2021 роки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8, т.1).

Відповідачка, заперечуючи наявну заборгованість та її здійснення за тарифами, які не були доведені до відома споживачів, доказів відсутності заборгованості або власного розрахунку, відповідно до узгоджених тарифів, визначених договором не надала.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради N 368 від 22 жовтня 2020 року встановлено двоставкові тарифи на послуги постачання теплової енергії, що надаються ОК "Хвойний" для населення в розмірі 1159 грн. 09 коп. за 1 Гкал (плата за одиницю реалізованої теплової енергії, умовно-змінна частина), 97 265 грн 76 коп. за 1 Гкал/год (місячна абонентська плата за одиницю приєднаного теплового навантаження протягом року, умовно-постійна частина) (а.с. 9, 10 т. 1).

Враховуючи, що відповідачка в опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року отримувала послуги з теплопостачання, належних доказів неправильного здійснення розрахунків заборгованості за надані послуги відповідач не надав, колегія суддів вважає, що вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання в розмірі 15416,98 грн підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що у позивача, як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», є право вимоги на стягнення заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Теплодім-3», яка виникла внаслідок невиконання нею умов договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води від 30 жовтня 2015 року в частині обов`язку споживача оплачувати послуги у встановлений договором строк, які нею фактично отримано.

Право вимоги у Обслуговуючого кооперативу «Хвойний», як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 29 жовтня 2020 року, відповідно до п. 2 якого новий кредитор набуває усі права кредитора, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань споживачів послуги теплопостачання, сплати боржниками грошових коштів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України, тому доводи апеляційної скарги про те, що з наданої стороною позивача копії договору про відступлення права вимоги, укладеного 29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний», не вбачається розмір вимог до відповідача, що був відступлений на користь позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (а.с. 19 т. 1).

Згідно пункту 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 25 Правил).

Підставою для припинення теплопостачання та відповідного нарахування оплати за нього є відключення споживача згідно встановлених норм законодавства, а саме відповідно до положень Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26 липня 2019 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України.

Зі змісту листа Малиновської районної адміністрації № 1778/01-20 від 13 липня 2021 року вбачається, що звернень від правління ОСББ «Хвойний» по пров. Хвойний 8, щодо відключення житлового будинку від мереж теплопостачання від котельні ОК «Хвойний» (пров. Хвойний 3) до районної адміністрації не надходило (а.с. 13, т. 1).

Доводи відповідачки щодо відсутності доказів отримання нею послуг не заслуговують на увагу, оскільки вона не надала належних та допустимих доказів, що квартира, в якій вона мешкає і з приводу отримання послуг з централізованого опалення якої укладала договір, у відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відключена від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та обладнана індивідуальною системою опалення.

Самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не звільняє споживача від обов`язку щодо оплати відповідних послуг.

Доводи відповідачки щодо відсутності у позивача права відповідної вимоги до неї колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наданих в процесі розгляду справи в суді першої інстанції документів вбачається, що 22 грудня 2020 року закінчено проведення комплексного випробовування (пуско-наладочних робіт) газового обладнання котельні, що підтверджується копією відповідного акту, проте відсутні докази приймання вказаного об`єкту до експлуатації, як передбачено п. 8 цього Акту, п. 4.3. Розділу IV Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, в матеріалах справи відсутні докази відключення будинку за адресою: АДРЕСА_3 від мереж централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку.

Посилання відповідачки на те, що судом також не досліджено та не надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема Статуту позивача, оскільки вона не подавала заяву про вступ до членів або асоційованих членів ОК «Хвойний», не була та не є членом кооперативу, тому твердження позивача про надання їй будь-яких послуг суперечить статутним завданням, також не мають правового значення, так як за загальним правилом відсутність укладеного між сторонами договору (членства в кооперативі ) не спростовує фактичного прийняття споживачем наданих до вказаної квартири послуг теплопостачання, а докази відмови у передбаченому законом порядку відповідача, як споживача, від отримання таких послуг відсутні.

Як помилковим є і довід апеляційної скарги про неврахування судом встановленої рішенням господарського суду Одеської області від 08 вересня 2021 року у справі № 916/1096/21 за позовом ОК «Хвойний» до ГО «Канатчик-Авто» про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 296430,59 грн, яке набрало законної сили, преюдиції того, що відсутні належні докази про фактичне постачання теплової енергії, зокрема виставлення рахунків та обсяг спожитої Відповідачем теплової енергії, для опалення будинку на адресою: АДРЕСА_4 , оскільки по даній справі йдеться про стягнення заборгованості за надані послуги до будинку АДРЕСА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання правильним, а помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 18 березня 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький