Дата документу 26.02.2024
Справа № 334/5946/23
Провадження № 2/334/181/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за уточненою позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 року до суду звернулася представник Концерну «Міські теплові мережі» Казубек Л.Ю. з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

24.07.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

18.09.2023 року до суду звернулася представник Концерну «Міські теплові мережі» Казубек Л.Ю. з заявою про заміну неналежного відповідача.

28.09.2023 року ухвалою суду замінено у цивільній справі неналежного відповідача ОСОБА_2 та залучено у якості належного відповідача - ОСОБА_1 .

09.10.2023 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сєдов М.В. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що 20.12.2012 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Китаєвою О.О. та зареєстровано у реєстрі за №2152. Пунктом 1.2 договору дарування обумовлено, що за даним договором відчужується нежиле приміщення (нежиле приміщення V першого поверху (літ.А-2), яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір є укладений та для сторін настали наслідки у вигляді переходу права власності від дарувальника до обдаровуваного. Про перехід права власності на користь ОСОБА_1 свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.04.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення V першого поверху (літ.А-2), яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Станом на 01.11.2021 року між ОСОБА_2 та Концерном «МТМ» укладено типовий індивідуальний договір №71202681 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 . Позивач у підставах позову посилається саме на укладення між ОСОБА_2 та Концерном «МТМ» цього договору.

Крім того, позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на докази у вигляді рахунків за надані послуги за договором №71202681 за період з листопада 2021 року по червень 2023 року на загальну суму 85966,05 грн., які сформовані та надіслані на адресу ОСОБА_2 .

Відповідач у справі ОСОБА_1 не укладав з позивачем у справі жодних договорів, жодних послуг від позивача не отримував, рахунків за надані послуги за індивідуальним договором про надання послуг з теплопостачання не отримував, тому у відповідача ОСОБА_1 не настав обов`язок сплачувати за послуги, які начебто ним отримані від позивача при тому, що в період з листопада 2021 року по червень 2023 року у позивача був укладений договір про надання послуг з постачання теплової енергії з іншою особою - ОСОБА_2 .

Повідомили, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 4200 грн., що підтверджується ордером від 09.10.2023 року на надання правничої (правової) допомоги, Договором № 04-10-1 від 04.10.2023 року про надання правової допомоги, Додатком №1 від 04.10.2023 року до Договору, Актом №2 від 09.10.2023 року про надані послуги до Договору.

Прохали відмовити у задоволенні позову, стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, які будуть понесені відповідачем.

11.01.2024 року до суду звернувся представник Концерну «Міські теплові мережі» Науменко М.В. з уточненою позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В уточненій позовній заяві посилалися на те, що Концерн «МТМ» діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності ч.8 ст.14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

ОСОБА_1 на праві власності належить нежиле приміщення V першого поверху (літ.А-2), площею 96,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно наведеного, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 71202681 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , між позивачем та ОСОБА_1 з 01.11.2021 року є укладеним.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року на загальну суму 85966,05 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги (особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання).

Позивачем були сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Відповідач за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим виникла грошова заборгованість у розмірі 85966,05 грн.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 85966,05 грн., та стягнути судові витрати у розмірі судового збору 2684 грн.

26.02.2024 року в судове засідання представник позивача не з`явився, 26.02.2024 року надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

26.02.2024 року в судове засідання відповідач та його представник: адвокат Сєдов М.В. не з`явилися, 26.02.2024 року представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, підтримав доводи, викладені у відзиві, прохав відмовити у задоволенні позову.

Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 02.10.2023 року.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2023 року відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення V першого поверху (літ.А-2), площею 96,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, який посвідчений 20.12.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Китаєвою О.О. та зареєстровано у реєстрі за №2152.

02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Таким чином, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 71202681 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 є укладеним.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року на загальну суму 85966,05 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №71202681.

Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується копіями рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону в м. Запоріжжя.

Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість не сплатив.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного:

Відповідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з … постачання теплової енергії …

Згідно ч.1 ст.6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно ч.2 ст.6 Закону виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація .

Згідно ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зокрема зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1,3 ст.9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ч.1,2 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно ч.7 ст.14 Закону до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону.

Частиною 5 ст.13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно п.1 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Згідно п.13 Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно п.32 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Згідно п.35-37 Правил розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є виконавцем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, з позовом до відповідача, який відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить останньому на праві власності, з вимогою про стягнення на його користь боргу за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 85966,05 грн.

Суд доходить висновку, що відповідач, як споживач комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, відповідно Закону «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, отримував вказані послуги, однак не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого за споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується борг за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 85966,05 грн., який на час розгляду справи судом не погашений, тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо відсутності між ОСОБА_1 та Концерном «МТМ» договірних відносин з посиланням на наявність укладеного договору з ОСОБА_2 , оскільки останні не підтверджені встановленими обставинами та наданими доказами, при цьому судом у встановленому порядку здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 , як попереднього власника нежитлового приміщення, на належного ОСОБА_1 (чинного власника нежитлового приміщення) за клопотанням позивача та надано уточнену позовну заяву з вимогою про стягнення боргу саме з ОСОБА_1 як власника нерухомого майна.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів того, що розрахунок заборгованості проведено позивачем необґрунтовано відповідачем не надано. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надав доказів для підтвердження заперечень, викладених у поданому відзиві.

Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 27, 76-83, 141, 211, 247, 258-259, 264-265, 268, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 610, 611, 901 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 9, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 85966,05 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_3 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) витрати на сплату судового збору в сумі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя: С.М.Телегуз