Справа № 211/7532/23
Провадження № 2/211/608/24
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

01 березня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши в м. Кривому Розі в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати місце проживання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, батьком дитини, посилаючись на спір між сторонами з цього приводу.

16 січня 2024 року сторони звернулися до суду із заявою про затвердження мирової угоди, за умовами якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодили місце проживання їх неповнолітньої дитини разом з батьком та самостійне зайняття ОСОБА_1 вихованням дитини і матеріальне утримання його: одноосібне вирішення всіх фінансових, матеріальних та мораль них питань, що пов`язані з вихованням дитини, у тому числі підписанням необхідних документів, лікування, проживання, харчування, проходження навчання та відвідування закладів, тощо, з правом представництва інтересів дитини з питань у компетентних органах місцевого самоврядування, а також взаємодії з фізичними та/або юридичними особами, тощо.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких висновків.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши умови мирової угоди, суд дійшов висновку про те, що подана сторонами мирова угода не відповідає вимогам статті 207 ЦПК України, суперечить закону, є невиконуваною.

Батьки малолітньої дитини, сторони у справі, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тому передали спір до суду, який при розгляді справи враховує висновки органу опіки та піклування (стаття 19 СК України), його участь у справі є обов`язковою.

Крім того, умови мирової угоди виходять за межі предмета спору, так як, крім питання визначення місця проживання малолітньої дитини, вони визначають умови самостійне зайняття ОСОБА_1 вихованням дитини і матеріальне утримання його: одноосібне вирішення всіх фінансових, матеріальних та мораль них питань, що пов`язані з вихованням дитини, у тому числі підписанням необхідних документів, лікування, проживання, харчування, проходження навчання та відвідування закладів, тощо, з правом представництва інтересів дитини з питань у компетентних органах місцевого самоврядування, а також взаємодії з фізичними та/або юридичними особами, що по суті є ідентичними вимогам позбавлення відповідачки батьківських прав та є іншим предметом позовних вимог, а таких вимог ОСОБА_1 не заявляв.

Подібні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 753/8495/22 (провадження № 61-8042св23).

З огляду на викладене, ураховуючи категорію справи і малолітній вік дитини (майже 2 роки), необхідність повного і всебічного розгляду даної категорії справ, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Керуючись ст.207 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження укладеної між ними мирової угоди від 16 січня 2024 року відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ткаченко