Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення страхового відшкодування, витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, франшизи, відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 11 грудня 2022 року по вул. Алішера-Нової в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу, автомобіля марки ««Volkswagen», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до полісу № 211339572. За полісом № 211339572 страхова сума за шкоду майну становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 000 грн. Відповідача ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за 124 КУпАП. Відповідачем ПрАТ «СК «Вусо» перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 699,49 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування не відповідає розміру понесених витрат, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 134 5425,40 грн та позивачем понесено витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2 100 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Вусо» страхове відшкодування у розмірі 96 942,91 грн, виходячи з такого розрахунку: 134 542,40 грн (вартість відновлювального ремонту) + 2 100 грн (витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу) - 37 699,49 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) - 2 000 грн (франшиза); стягнути з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2 000 грн; стягнути з кожного відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» у встановлений судом строк скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень, відповідно до яких заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Страховиком виконано вимого спеціального закону та виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 749,49 грн відповідно до ремонтної калькуляції. Вимога про стягнення моральної шкоди не ґрунтується на вимогах спеціального закону, не передбачена та не підтверджена належними доказами. Вимога про стягнення витрат евакуатора є безпідставною, оскільки такі витрати понесені через вісім днів після ДТП. Вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є незаконними, оскільки понесені під час розгляду іншої справи (а.с. 66-70).

На підтвердження відповідачем надано ремонтну калькуляцію розрахунку виплати страхового відшкодування у розмірі 37 749,49 грн та розрахунку можливості доплати страхового відшкодування у розмірі 21 592,47 грн.(а.с. 71-78); платіжну інструкцію в національній валюті від 06 січня 2023 року № 987 (а.с.79).

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень.

Позивач не скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив у встановлений судом строк.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» скористався процесуальним правом подачі заперечення, в якому зазначено, що висновком експерта № ВЕ-43/23 фактично спростовані надані з позовом докази про відновлення колісного транспортного засобу та понесені витрати відповідача у розмірі 134 543,40 грн. Так, у висновку експерта вказано, що 15 вересня 2023 року проведено огляд транспортного засобу «Fiat» і встановлено часткове відновлення, а саме, проведено ремонтні дії з часткового рихтування крила ПП, замінена та пофарбована дверки ПП та відновлено ходову частину ПП колеса», для оцінки визначення матеріального збитку використовувався акт огляду, складений представником ПРАТ СК ВУСО від 14 грудня 2022 року на місці ДТП. Також у висновку зазначено, що: КТЗ не на ходу (пошкоджено ходову частину ПП колеса. Експертом не було складено акт огляду, як невід`ємної частини експертного дослідження. Визначення матеріального збитку без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливо тільки за рішенням органу(особи), який(яка) призначили експертизу. Страховик має обмежену відповідальність за спеціальним Законом № 1961 для відшкодування завданої матеріальної шкоди під час ДТП, яка обмежується страховими сумами визначеними у полісі (160 000,00 грн.), відшкодовуються витрати, пов?язані відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29), франшизи (ст.12) та з врахуванням податку на додану вартість (ст. 36). Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Вимоги про стягнення витрат евакуатора безпідставні, оскільки понесені через вісім днів після ДТП і не можуть бути пов`язаними з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП (а.с. 125-128).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є власником автомобіля марки «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 (а.с. 8).

11 грудня 2022 року по вул. Алішера-Нової в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та автомобіля марки ««Volkswagen», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ВУСО» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211339572 (а.с. 10-12, 13, 40-41).

06 липня 2023 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/715/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с. 9, 10-12).

06 січня 2023 року відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 749,49 грн за страховим актом № 22969045-1 від 06 січня 2023 року за вирахуванням франшизи (а.с. 79).

06 січня 2023 року на рахунок позивача зараховано страхове відшкодування у розмірі 37 699,49 грн за страховим актом № 22969045-1 від 06 січня 2023 року за вирахуванням комісії банку у розмірі 50 грн (а.с. 15, 16).

За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Позивач просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 94 842, 91 грн та витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу, у розмірі 2 100 грн.

На підтвердження позовних вимог надано наряд-замовлення № Б00052387 від 03 березня 2023 року, рахунок-фактуру № А000058742 від 27 січня 2023 року, квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату позивачем вартості ремонту транспортного засобу марки «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 , на загальну суму 134 542,40 грн (а.с. 17, 18, 19, 20, 21); акт надання послуг евакуатора № 19 від 20 грудня 2022 року та товарний чек № 19 від 20 грудня 2022 року про оплату позивачем витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2 100 грн (а.с. 22, 23, 24-25).

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми.

Згідно п.12.1 ст.12 цього Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього Закону.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності 211339572 розмір франшизи складає 2 000 гривень.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

З наведеної правової норми слідує, що сума податку на додану вартість виплачується страховою компанією в разі:

1)виплати страхового відшкодування безпосередньо погодженим з потерпілим особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна;

2)отримання документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивачем надано докази про фактичне здійснення ремонту транспортного засобу у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , який є платником єдиного податку 5% - Ш група, а саме, наряд-замовлення № Б00052387 від 03 березня 2023 року, рахунок-фактуру № А000058742 від 27 січня 2023 року, квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату позивачем вартості ремонту транспортного засобу.

Позивачем розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 96 942,91 грн, виходячи з такого розрахунку: 134 542,40 грн (вартість відновлювального ремонту, визначеного у рахунку-замовленні та рахунку-фактурі ) + 2 100 грн (витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу) - 37 699,49 грн (сума виплаченого страхового відшкодування, яка перерахована за вирахуванням комісії банком) - 2 000 грн (франшиза).

Суд зазначає, що позивачем помилково зазначено про суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 37 699,49 грн, оскільки позивачем не враховано комісії банку у розмірі 50 грн, що вбачається з наданого ним скрін-шоту про зарахування коштів (а.с. 16).

При цьому суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 37 749,49 грн підтверджено відповідачем (а.с. 79).

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу.

Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, причепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тому за показником строку його експлуатації на момент ДТП (2022 рік) є підстави для обрахунку та застосування коефіцієнта фізичного зносу.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № BE-43/23 від 10 жовтня 2023 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику транспортного засобу «Fiat Sedici», д/н НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 11 грудня 2022 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить: 91 979, 04 грн (з ПДВ 20 % на замінні складові та матеріали), 81 094,53 грн (без ПДВ 20 % на замінні складові та матеріали) (а.с. 87-94).

Щодо стягнення витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, у розмірі 2 100 грн, суд вважає таке.

За змістом ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування потерпілому витрат, які пов`язанні з евакуацією пошкодженого транспортного засобу до місця стоянки та платою за послуги стоянки, є складовою відшкодування шкоди, заподіяною майну потерпілого.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» заперечував проти стягнення цих витрат, оскільки вони понесені через вісім днів після ДТП і не можуть бути пов`язаними з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача не надано.

Зі змісту висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи вбачається про відновлення ходової частини ПП колеса. Відповідно до ремонтної калькуляції, яка додана представником відповідача до відзиву, також вказано про проведення ремонтних робіт щодо зняття та встановлення колеса.

За наведених обставин суд доходить висновку, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (160 000 грн) і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та податку на додану вартість з вирахуванням франшизи. Крім того, оскільки сума страхового відшкодування не перевищила встановлений ліміт відповідальності винної особи, у страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати на евакуацію транспортного засобу.

Щодо посилання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2269045 від 20 грудня 2022 року, суд вважає за необхідне зазначити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

З урахуванням встановлених обставин справи, судом здійснено розрахунок та встановлено, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 54 329,55 грн, виходячи з такого розрахунку: 91 979,04 грн (вартість відновлювального ремонту з ПДВ 20% згідно висновку експерта) + 2 100 грн (витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу) - 37 749,49 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) - 2 000 грн (франшиза).

Тому позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» страхового відшкодування підлягають задоволенню частково.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2 000 грн, суд вважає таке.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ВУСО», за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211339572 страхова сума за шкоду майну становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 000 грн (а.с. 14).

Оскільки договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211339572, укладеним між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» передбачено франшизу у розмірі 2 000,00 грн, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн та стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн суд зазначає наступне.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазначившим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тривалістю ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "r" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТ СБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При зверненні до суду позивачем не надано доказів про наявність ушкодження здоров`я позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди, не було заявлено клопотань про витребування доказів, не було зазначено, про наявність інших доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, а також не було заявлено наміру подання інших доказів та про існування поважних причин неподання таких доказів.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Водночас, оскільки винними діями відповідача ОСОБА_2 спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає про стягнення з відповідача ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 089,43 грн (а.с. 26) відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково на користь позивача підлягає стягненню судовий збір виходячи з такого розрахунку:

з ОСОБА_2 у розмірі 50 грн (5 000 грн (сума задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 * 100 % / 108 942,91 грн (ціна позову) * 1 089,43 грн (сплачений при поданні позову судовий збір);

з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» у розмірі 543,29 грн (54 329,55 грн (сума задоволених позовних вимог до ПрАТ «СК «Вусо» * 100 % / 108 942,91 грн (ціна позову) * 1 089,43 грн (сплачений при поданні позову судовий збір).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» заперечує проти стягнення з нього судових витрат з підстав їх неспівмірності та невідповідності справі. Крім того просить про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

22 березня 2023 року між позивачем та адвокатом Пустовим Б.В. укладено договір № 019/23 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання правової допомоги в справі щодо захисту прав та інтересів позивача. Відповідно до п. 3.2 договору сторонами погоджено фіксовану суму гонорару (винагороду) у розмірі 5 000 грн (а.с. 27-28).

Згідно п. 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 23 квітня 2023 року позивач та адвокат Пустовий Б.В. погодили, що за надання правової допомоги при розгляді справи № 755/715/23 позивач сплачує адвокату додатковий гонорар у розмірі 5 000 грн (а.с. 31). На виконання договору № 019/23 від 22.03.2023 та додаткової угоди № 1 від 23.04.2023 позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру сплачено гонорар (винагороду) у розмірі 5 000 грн (а.с.30).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує актом про надання правової допомоги від 20 квітня 2023 року, (а.с. 29), додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 23 квітня 2023 року (а.с. 31), актом про надання правової допомоги від 05 червня 2023 року (а.с. 32), додатковою угодою № 2 до договору про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року (а.с. 34), актом про надання правової допомоги від 20 серпня 2023 року (а.с. 35), квитанціями до прибуткових ордерів від 20 квітня 2023 року на суму 5 000 грн, від 05 червня 2023 року на суму 5 000 грн, від 20 серпня 2023 року на суму 5 000 грн (а.с. 30, 33,36).

Суд зазначає, що позивачем підтверджено розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, згідно додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року, акту про надання правової допомоги від 20 серпня 2023 року та квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 5 000 грн. Інші докази надані позивачем суд відхиляє, оскільки вони стосуються надання правової допомоги в межах іншої справи.

12 червня 2020 року між відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та адвокатом Пилипом В. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 8 якого сторонами погоджено, що розмір гонорару визначається у додаткових угодах до договору (а.с. 82).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» надано: додаток № 1 від 19 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги, де погоджено розмір фіксованого гонорару в сумі 8 000 грн (а.с. 80); акт приймання наданих послуг за договором, згідно якого виконавець надав послуги: ознайомлення з наявними документами заявника, підстав позовної заяви, її обґрунтованості, вивчення актуальної судової практики з цих питань та визначення правової позиції, збір письмових доказів (а.с. 81).

Отже, підлягають розподілу витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем у розмірі 5 000 грн та понесені відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» у розмірі 8 000 грн.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладену більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 229,47 грн (5 000 грн (сума задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 * 100 % / 108 942,91 грн (ціна позову) * 5 000 грн (понесені витрати на правову допомогу); з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 493,48 грн (54 329,55 грн (сума задоволених позовних вимог до ПрАТ «СК «Вусо» * 100 % / 108 942,91 грн (ціна позову) * 5 000 грн (понесені витрати на правову допомогу).

Крім того з позивача на користь відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 496,38 грн (47 613,36 грн (101 942,91 грн - 54 329,55) сума вимог до ПрАТ «СК «Вусо» у стягненні яких позивачу відмовлено * 100 % / 108 942,91 грн (ціна позову) * 8 000 грн (понесені витрати на правову допомогу).

З метою раціоналізації розрахунків, користуючись можливістю проведення зустрічного зарахування сум понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд визначає, що остаточно з позивача на користь відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» шляхом зустрічного зарахування підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 002,90 грн (3 496,38 грн - 2 493,48 грн).

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 627, 628, 979, 980, 981 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, франшизи, відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 31650052, місцезнаходження: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03680, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 54 329 (п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять дев`ять) грн 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн, у відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 31650052, місцезнаходження: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03680, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 002 (одна тисяча дві) грн 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 50 (п`ятдесят) грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) 47 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 31650052, місцезнаходження: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03680, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 543 (п`ятсот сорок три) грн 29 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна