Справа № 212/1265/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Козлова Д. О.,
при секретарі Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
13 березня 2024 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено частково шляхом скасування наказу АТ «Криворізька теплоцентраль» від 03.11.2023 року № 473-ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » та стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 3 листопада 2023 року до 13 березня 2023 року в сумі 220200,75 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів, а також зі стягненням з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору в сумі 968,96 грн. та на користь держави судового збору в сумі 2202,01 грн. Однак судом не було вирішено питання щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правничу допомогу.
Ані позивач, ОСОБА_1 , ані його представник, адвокат Угринович Н. К., до судового засідання не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду заяви належним чином.
Представники АТ «Криворізька теплоцентраль» у судове також не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.
Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява представника позивача, адвоката Угринович Н. К., про стягнення витрат за правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК.
Також представником позивача було до початку судового засідання подано докази, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу разом із заявою про необхідність вирішення питання про судові витрати.
Таким чином суд дійшов переконання, що наявні законні підстави для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат за заявою адвоката Угринович Н. К.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При цьому суд зауважує, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 р. по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 р. по справі № 922/445/19.
Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу були доведені належним чином, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, виходячи із значення вирішення даного позову для ОСОБА_1 та розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який був присуджений позивачу.
При цьому виходячи з наведеного вмотивування, суд відхиляє посилання представника відповідача про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу до 2000 грн. Також не надання попереднього розрахунку витраченого часу на ведення справи адвокатом Угринович Н. К. не свідчить про невиконання процесуального закону, оскільки розмір гонорару адвоката, був визначений умовами укладеного нею із ОСОБА_1 договором про надання правничої допомоги, тобто був фіксованим та був зазначений позивачем у позовній заяві до суду.
В той же час суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 були судом задоволені частково, а також представник позивача наполягала на стягненні середнього заробітку на користь ОСОБА_1 з розрахунку середньоденного заробітку в сумі 3513,70 грн., хоча судом було встановлено, що такий розрахунок треба проводити, виходячи з середньоденного заробітку позивача в сумі 2367,75 грн.
Керуючись ст. 133-137, 141, 246, 270 ЦПК, -
Заяву адвоката Угринович Наталії Костянтинівни про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 18 березня 2024 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 .
Суддя: Д. О. Козлов