РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1863/23

Провадження №2/568/83/24

19 березня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/1863/23

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан"

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

В грудні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 22450 грн., судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 22.07.2021 р. ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» подано заявку на отримання кредиту. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 101774715.

На підставі договору, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5000 грн., строком на 15 днів. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22450 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16500 грн. заборгованість за відсотками, 950 грн. заборгованість за комісійними винагородами.

13.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінас» укладено договір про відступлення права вимоги № 10Т, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22450 грн.

Ухвалою від 29.01.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 27.02.2024 р. розгляд справи відкладено на 19.03.2024 р.

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінас» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному сайті Судова влада. Правом на подання відзиву не скористався.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

За таких обставин, з урахуванням положень статті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

22.07.2021 р. ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» подано заявку на отримання кредиту (а.с. 4).

22.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 101774715, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредитні кошти надані позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (а.с. 5-9).

Згідно п. 1.2 1.4 договору сума кредиту становить 5000 грн.; кредит надається строком на 15 днів; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06.08.2021 р..

Відповідно п. 1.5 Договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів, інші витрати позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісію складають 2450 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 7450 грн.

Комісія за надання кредиту 950 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).

Проценти за користування кредитом 1500 грн., які нараховані за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування (п. 1.5.2).

У відповідності до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

Додатком № 1 до договорі, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с. 9).

Крім того, 22.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» підписано паспорт споживчого кредиту №101774715 Додаток № 2 до Договору про споживчий кредит, яким передбачено процентну ставку 2% відсотки за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, загальні витрати за кредитом становлять 2450 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 7450 грн. (а.с. 10).

Платіжним дорученням №30189599 від 22.07.2021 р. ТОВ «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 грн. (а.с. 3).

13.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 10Т, відповідно до якого позивач набув права вимоги, в тому числі, до відповідача ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №101774715 (а.с. 11-13).

Згідно витягу з додатку до договору факторингу загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 101774715 становить 22450 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредита 5000 грн., заборгованості за відсотками 16500 грн., заборгованості за комісією 950 грн. (а.с. 61).

Згідно платіжних інструкцій, виданих АТ «Сенс Банк», ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» згідно додаткової угоди № 1 від 05.10.2022 року до Договору факторингу № 10Т від 13.10.2021 року (15-20).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків та комісії у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Мілоан» виконало належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.07.2021 р.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, сплати комісії та відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору, ТОВ «Мілоан» надано відповідачу кредитні кошти строком на 15 днів, датою поверення зазначено 06.08.2021 р.

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. тіла кредиту є обгрунтованою та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки та комісію.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору, передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» станом на дату укладення договору, не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Пунктом 1.5.1 Договору сторони узгодили, що комісія за надання кредиту становить 950 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово.

А відтак, позовні вимоги в частині стягнення 950 грн. комісії є обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Умовами договору передбачено, що проценти за користування кредитом 1500 грн., які нараховані за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування (п. 1.5.2).

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

А відтак, умовами кредитного договору сторони узгодили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 06.08.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Із наданих ТОВ «Міолан» відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору вбачається, що нарахування процентів до 06.08.2021 року здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору, починаючи з 07.08.2021 року нарахування процентів проводилося згідно з п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується при пролонгації на стандартних умовах.

Враховуючи умови договору, здійснивши розрахунок відсотків (100 грн. х 15 днів = 1500; 250 грн. х 60 днів = 15000 грн.), суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 16500 грн. відсотків.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 р., детальний опис робіт виконаних робіт, акт про підтвердження факту надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10, виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наказ №07/12-2023 від 07.12.2023 р. про затвердження виконавчого органу з представництва інтересів товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.12.2023 р. між ТОВ «Діджі Фінанс» та адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" в особі керуючого бюро Міньковської А.В. укладено договір про надання правової допомоги № 42649746.

Відповідно до умов Договору, Бюро бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, здійснювати захист прав та законних інтересів клієнта, представляти інтереси клієнта в судах.

Відповідно до п. 4.1 Договору, загальна вартість послуг, що надається Бюро, складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.7 договору, а також гонорар визначений у п. 4.8 договору.

Пунктом 4.9 договору передбачено, що у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт сплачує гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн.

Згідно акту детального опису робіт та акту про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 11.12.2023 р., на виконання умов договору Бюро надало, а клієнт ТОВ «Діджі Фінанс» отримав послуги з правової допомоги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 2250 грн. (витрачено 1,5 години, вартість години 1500 грн.), складання позовної заяви 3000 грн. (витрачено 3 години, вартість години 1000 грн.), формування додатків до позовної заяви 750 грн. (витрачено 1 годину, вартість години 750 грн.). Вартість вказаних робіт становить 6000 грн.

Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задовільнити.

Стягути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 22450 грн. заборгованості, яка складається з 5000 грн. заборгованості за тілом кредита, 16500 грн. заборгованості за відсотками, 950 грн. комісії.

Стягути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 2147,2 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (04107, м.Київ, вул.Баговутівська, буд.17-21, )

Повний текст виготовлено 19.03.2024 р.

Суддя А.О. Сільман