Справа № 367/5245/21
Провадження №2/367/933/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2024 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 вказує про те, що 22 серпня 2020 року вона отримала в дар 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 138,1 кв. м, житловою площею 81,9 кв. м.Право власності ОСОБА_1 на частку житлового будинку зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Того ж дня позивачу була подарована земельна ділянка площею 0,0251 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:146:0001 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку зареєстровано на підставіРішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Власником іншої половини будинку є ОСОБА_5 .

Зазначає про те, що з літа 2019 року вказана сусідка побудувала без відповідних дозволів та погоджень із державними органами прибудову до своєї частини будинку. Частина прибудови відповідачки знаходиться на земельній ділянці приблизним розміром 1,7*2,40 м.

Попередня власниця земельної ділянки ОСОБА_6 зверталася ще в червні 2019 року із заявою щодо самочинного будівництва до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради. Посадові особи Інспекції 13 червня 2019 року виїздили за адресою: АДРЕСА_1 та склали припис № С-1306/1 про усунення порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Припис Відповідачкою не виконаний, підготовчі та будівельні роботи продовжено, наміру їх зупиняти відповідачка немає.

02 грудня 2019 року посадовою особою Інспекції була знову проведена позапланова перевірка, якою встановлено, що вимоги попереднього припису не виконані, було складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та надано новий припис. 17.12.2019 р. Інспекцією винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № A-1712/2.

Листом № 1812/3 заступник начальника Інспекції державного архітектурно будівельного контролю Ірпінської міської ради рекомендував заявниці звернутися до суду.

Після отримання у власність частини будинку та земельної ділянки за адресою:

АДРЕСА_1 , позивач намагалась вирішити питання шляхом переговорів з відповідачкою, але вона на жодні аргументи не реагує і змінювати нічого не збирається.

Позивач зазначає про те, що самочинно збудована прибудова перешкоджає позивачу використовувати власну земельну ділянку за цільовим призначенням, призводить до значних незручностей в користуванні земельною ділянкою. Позивач не має можливості встановити власний паркан на своїй ділянці, оскільки прибудова заважає це зробити.

Враховуючи викладене, просить суд зобов`язати ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:146:00001, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованої прибудови. Судові витрати покласти на відповідача.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Ухвалою суду від 04.08.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 30.05.2023 року у справі № 367/5245/21 призначено судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (, 03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).

Ухвалою суду від 08.11.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 221298394 від 22.08.2020) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частка об?єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 109 - житловий будинок під літерою «А» загальною площею 138.1 кв.м., що зареєстрований 22.08.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Івановою Вікторією Вікторівною на підставі договору дарування частки житлового будинку, серія та номер 910 від 22.08.2020.

В матеріалах справи міститься Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 виготовлений асоціацією «Авісто-Буд» станом 03.07.2020.

Згідно Плану 1 поверху житлового будинку згідно Технічного паспорту БТІ приміщення, якими користується ОСОБА_1 є: 1-1-кухня площею 8.2 кв.м., 1-2 -ванна площею 3.0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 20.7 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 21.2 кв.м., І веранда площею 8.9 кв.м., 1-5 мансарда житлова 23.8 кв.м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 221299220 від 22.08.2020) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 109 - земельна ділянка з кадастровим номером :01:146:0001 загальною площею 0.0251 га, що зареєстрована 22.08.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Івановою Вікторією Вікторівною на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер 914 від 22.08.2020.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки ОСОБА_6 передала в дар ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:146:0001 загальною площею 0,0251 га, що розташована по АДРЕСА_2 і належала Дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №013067, виданого Ірпінською міською радою 15 листопада 2004 року.

Власником іншої частини житлового будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18.12.2019 №1812/3, за результатами розгляду звернення ОСОБА_6 від 19.11.2019 стосовно виконання вимог припису №С-1306/1 від 13.06.219 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне.

На момент виїзду посадовою особою 02.12.2019 встановлено, що вимоги припису №С-1306/1 від 13.06.2019 не виконано. Підготовчі та будівельні роботи не зупинені та продовжуються, чим порушено вимоги п.4 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами проведеної позапланової перевірки складено Акт №13122019/1 від 13.12.2019, протокол про адміністративне правопорушення №А-1312/1 від 13.12.2019, надано припис №С-1312/1 від 13.12.2019.

17.12.2019 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №А-1712/2 відповідно до якої замовника було притягнуто до адміністративної відповідальності.

На виконання ухвали суду про призначення по даній справі експертизи 28.09.2023 до суду надійшов висновок судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №19835/23-41 від 13.09.2023.

Так, на вирішення експертизи були поставлені питання: Чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером: :01:146:0001, площею 0,0251 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Державному акту на право власності на земельну ділянку від 15 листопада 2004 року? Чи розташовані будівлі чи інші споруди або інше майно, що не належить ОСОБА_1 , на земельній ділянці, яка знаходиться у її власності з кадастровим номером: :01:146:0001, площею 0,0251 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , якщо так, то яку площу вони займають?

Так, в Додатку №1 до висновку графічно відображено співставлення фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_1 (лініями та числами синього кольору), розташування будівель та меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:146:0001 відповідно до правовстановлюючих документів (лініями та числами червоного кольору) в одній системі координат).

За результатами співставлення встановлено наступне. Фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 дорівнює 0,0242 га (242 кв.м.) і є на 0,0009 га (9 кв.м) меншою, ніж площа 0,0251 га (251 кв.м.), яка зазначена в правовстановлюючих документах (Державному акті, Договорі дарування земельної ділянки).

Фактичні межі земельної ділянки частково відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :01:146:0001 відповідно до правовстановлюючих документів. Невідповідності меж існують, як в бік зменшення площі, так і в бік збільшення площі земельної ділянки.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером: :01:146:0001 площею 0,0251 га, розташовані частина двоповерхової прибудови та частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,0008 га (8 кв.м.), якими фактично не користується ОСОБА_1 . На Додатку №1 до висновку блакитним кольором затушована частина житлового будинку, якими фактично користується ОСОБА_1 , рожевим частина двоповерхової прибудови та частина житлового будинку, якими фактично не користується ОСОБА_1 .

Таким чином, судом було встановлено, що відповідач на вимогу позивача у добровільному порядку не виконала вимоги припису, не зупинила самочинне будівництво, що стало підставою для позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Статтею 410 Цивільного кодексу України, визначено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою у повному обсязі, відповідно до договору.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Статтею 211 Земельного кодексу України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, зважаючи на викладене, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, визначення меж та конкретного місця розташування землі, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

За таких обставин, суд вважає, що позивач як власник нерухомого майна у виді земельної ділянки, позбавлена можливості захистити своє порушене право з боку відповідача щодо користування земельною ділянкою у поза судовому порядку.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом на підставі належних та допустимих доказів по справі було встановлено факт того, що відповідач без належної правової підстави здійснила двоповерхову прибудову та користується земельною ділянкою позивача.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно матеріалів справи, 25.06.2021 між адвокатом Возним М.В. та Ситніковою Л.В. укладено Договір про надання правової допомоги. 25.06.2021 між адвокатом Возним М.В. та Ситніковою Л.В. укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 25.06.2021, згідно якої сторони погодили розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у даній справі у сумі 15000 грн.

Факт надання правової допомоги стверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 26.06.2021 на суму 15000 грн, яка слачена ОСОБА_1 адвокату Возному М.В. згідно договору про надання правової допомоги від 25.06.2021.

Згідно квитанції №44684 від 09.07.2021, ОСОБА_1 за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Згідно Акта здачі-приймання висновку експертів №19835/23-41 від 13.09.2023 ОСОБА_1 за проведення судової земельно-технічної експертизи сплачено 21030,24 грн.

На підставі отриманих доказів, суд вважає за можливе при задоволенні позову стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 21030,24 грн. та 15000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 410 Цивільного кодексу України, статтями 152, 158, 211 Земельного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:146:00001, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення частини двоповерхової прибудови.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати: 908,00 грн судового збору, 21030,24 грн - оплата за проведення експертизи та 15000,00 грн витрат на правову допомогу.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий