Номер провадження: 22-ц/813/1144/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Атланта», ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галайчук Ганна Сергіївна

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта», ОСОБА_2 про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року до ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою у якій просив суд визнати недійсним Договір № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року, укладений між ним та ТОВ «Атланта», та застосувати реституцію, шляхом зобов`язання ТОВ «Атланта» повернути йому сплачену за договором суму, в розмірі 13335 гривень; визнати недійсним Договір №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року, укладений між ним, ТОВ «Атланта» та ОСОБА_2 , та застосувати реституцію, шляхом зобов`язання останньої повернути йому сплачену за договором суму в розмірі 1000,00 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення.

В обґрунтування зазначив, що 01.07.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Атланта» було укладено Договір №29/81 про надання послуг покупцю, згідно умов якого ТОВ «Атланта» зобов`язується надати ОСОБА_1 інформаційно-посередницькі послуги, пов`язані з придбанням Замовником об`єкту нерухомості двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а вартість даних послуг становить 34671 гривень, що еквівалентно 1300 доларам США за офіційним курсом. Послуги за Договором виплачуються в наступному порядку: частина винагороди в розмірі 13335 гривень, що еквівалентно 500 доларам США за офіційним курсом, Замовник сплачує Виконавцю в момент підписання Договору, в рахунок часткової оплати послуг; решту винагороди в розмірі 21336 гривень, що еквівалентно 800 доларам США за офіційним курсом, Замовник сплачує виконавцю в момент нотаріального посвідчення договору придбання Об`єкту. Відповідно до п. 9 Договору якщо договір не може бути виконаний з вини Замовника, він сплачує Виконавцю штраф у розмірі 100% вартості послуг, з зарахуванням частини винагороди, отриманої Виконавцем в момент підписання Договору.

Також 01.07.2020 року між ОСОБА_1 , ТОВ «Атланта» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 29/81 про намір укласти угоду. Згідно умов даного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язуються в майбутньому укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження згідно з яким ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 у власність двохкімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, а ОСОБА_1 в свою чергу сплатить ОСОБА_2 грошову суму в гривнях, яка еквівалентна 26 000 доларів США за офіційним курсом на день укладення та нотаріального посвідчення договору відчуження об`єкта. Згідно п.2.5 Договору про намір договір відчуження Об`єкту повинен бути укладений між Власником та Набувачем і нотаріально засвідчений не пізніше 22 липня 2020 р. Також відповідно до умов Договору Власник прийняв «забезпечувальний платіж» - грошову суму в гривнях, що еквівалентна 1000 доларів США. Забезпечувальний платіж, за взаємною згодою Власника і Набувача буде зарахований в рахунок належних платежів за Договором відчуження Об`єкту.

20.07.2020 року Бежан повідомив ТОВ «Атланта» про неможливість укладання з Власником договору про придбання квартири з наступних причин: смерть родича, з яким була домовленість про заїм коштів, яких не вистачало на купівлю житла; відмова банку у наданні кредиту (період карантину); відмова банку у кредитуванні на підставі відсутності офіційної роботи та довідки про доходи.

Позивач вважає Договір № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року та Договір № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року незаконними, такими що порушують його права, як споживача послуг, оскільки: договір № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року включає в себе жорсткі та несправедливі умови, тому як відповідно до його умов, навіть не скориставшись усіма послугами передбаченими договором, він повинен оплатити такі послуги, згідно умов договору ТОВ «Атланта» має можливість не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача виконати договір, а у споживача взагалі не встановлено право на одержання відповідної компенсації від продавця, що на думку Позивача також є несправедливими умовами; також Позивач вважає несправедливою умовою Договору умову щодо сплати штрафу в розмірі 100 відсотків вартості послуг, якщо договір не може бути виконаний з вини споживача. Щодо Договору № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року, Позивач вважає що оскільки сторони лише домовилися укласти договір купівлі-продажу у майбутньому, то передана Позивачем грошова сума у загальному розмірі 1 000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком, тому такий договір також повинно бути визнано недійсним із застосуванням реституції, у вигляді повернення йому сплаченої за договором суми в розмірі 1000 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2023 року ухвалено позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу за Договором № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року у розмірі 27227,50 грн та судові витрати 908 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що умови оскаржуваного договору №29/81 про надання послуг покупцю є несправедливими відповідно до вимог Закону України Про захист прав споживачів.

Щодо Договору № 29/81 про намір укласти угоду суд дійшов до висновку, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума за п.4.4 є не завдатком, а авансом, який підлягав поверненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2023 року в частині стягнення з неї суми авансу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галайчук Г.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні його вимог щодо визнання недійсним Договору № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року та застосування реституції, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» повернути йому сплачену за договором суму в розмірі 13335 гривень та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги в цій частині.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд вийшов за межі позовних вимог при розгляді справи, оскільки відмовив у визнанні договорів недійсними та застосуванні реституції, але за своєю власною ініціативою вирішив стягнути з неї грошові кошти з підстав, що не заявлялись позивачем (визначив правову природу цієї грошової суми як авансу та вирішив питання про її повернення).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галайчук Г.С. мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відсутність доказів того, що умови оскаржуваного договору є несправедливими, оскільки суду була надана копія Договору № 29/81 про надання послуг покупцю, з якої вбачається, що умови договору є несправедливими, оскільки вони є жорсткими для нього, як споживача послуг ТОВ «Атланта», тому як він зобов`язаний в будь-кому разі оплатити весь перелік послуг зазначених в договорі, а Виконавець на власний розсуд надає або не надає такі послуги, за що все одно бере плату яку в подальшому не повертає, споживач сплачує надмірну суму компенсації, в розмірі 100 відсотків, що заборонено законом та визначено несправедливими умовами договору відповідно до пунктів 3, 4, 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ТОВ «Атланта» вимоги позивача щодо нікчемності договору про надання послуг та застосування у зв`язку з цим реституції вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству та є лише оціночними судженнями позивача, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Атланта» залишити без змін.

У відзиві ОСОБА_1 зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Просив, відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року.

Залишити в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року, в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта», ОСОБА_2 про захист прав споживачів та визнання договорів, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми авансу за Договором № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року у розмірі 27227,50 грн.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 просила провести апеляційний перегляд рішення без її участі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

01.07.2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атланта» було укладено Договір № 29/81 про надання послуг покупцю.

У відповідності до п. 1 цього Договору про надання послуг покупцю, Виконавець зобов`язується надати Замовнику інформаційно-посередницькі послуги, пов`язані з придбанням Замовником об`єкта нерухомості двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а Замовник зобов`язується сплатити надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, встановлені Договором.

Згідно п. 3 Договору зобов`язання Виконавця перед Замовником вважаються частково виконаними, а інформаційно-посередницькі послуги підлягають частковій оплаті, якщо за участю сторін укладено договір про намір укласти угоду з придбання об`єкту. Підтвердженням повного виконання Виконавцем зобов`язань за Договором перед Замовником є укладений договір з придбання Об`єкту.

Вартість послуг згідно п. 6 Договору про надання послуг, становить 34 671 (тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок, що еквівалентно 1300 (одна тисяча триста) доларів США за офіційним курсом.

Як передбачено п. 7. Договору про надання послуг, Замовник зобов`язується сплатити Виконавцю вартість наданих послуг в наступному порядку:

- частину винагороди у розмірі 13 335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 00 копійок що еквівалентно 500 (п`ятсот) доларів США за офіційним курсом Замовник сплачує Виконавцю в момент підписання Договору в рахунок часткової оплати послуг у відповідності до п. 3 Договору;

- решту винагороди у розмірі 21 336 (двадцять одна тисяча триста тридцять шість) гривень 00 копійок, що еквівалентно 800 (вісімсот) доларів США за офіційним курсом, Замовник сплачує в момент нотаріального посвідчення Договору відчуження.

01.07.2020 року між ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА» та ОСОБА_2 було укладено Договір №29/81 про намір укласти угоду (далі Договір про намір), згідно якого Власник та Набувач зобов`язались укласти договір відчуження, згідно якого Власник передає у власність Набувачу двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, а Набувач в свою чергу сплатить Власнику ціну Об`єкта на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 1.1. Договору про намір укласти угоду №29/81 від 01.07.2020 року, Власник та Набувач зобов`язались укласти договір відчуження, згідно якого Власник передає у власність Набувачу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено строк укладання договору не пізніше 22.07.2020 року.

В день укладання Договору про намір укласти угоду №29/81 від 01.07.2020 року Позивачем сплачено частину винагороди, згідно з п. 7 Договору про надання послуг у розмірі 13 335 грн. що еквівалентно 500 (п`ятсот) доларів США за офіційним курсом, та підписано акт виконаних робіт від 01.07.2020 року.

Крім цього згідно п.4.4 Договору №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2021р. позивач передав у гривнях суму, яка еквівалентна 1000 доларам США у якості «забезпечувального платежу» ОСОБА_2

20.07.2020 року Позивач надав ТОВ «Атланта» повідомлення про відмову від придбання вищевказаного об`єкту нерухомості з власних обставин.

Пунктом 9 Договору про надання послуг передбачено, «якщо договір не може бути виконаний з вини Замовника, він сплачує Виконавцю штраф у розмірі 100% вартості послуг, передбаченої п. 6 цього Договору, з зарахуванням частини винагороди, отриманої Виконавцем в момент підписання Договору».

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1-3 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.6 та ст.627 ЦК України, при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 203, 204 ЦК України, підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами.

Виходячи із вимог ст. 4, 203 ЦК України, зміст правочину має відповідати:ЦК України; іншим законам України, які приймаються відповідно Конституції України та ЦК України; актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією; постановам Кабінету Міністрів України; актам органів державної влади України, органів влади АР Крим, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, прийнятих відповідно до Конституції.

Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів"споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень договору або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Таким чином, аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Перелік несправедливих умов у договорі з споживачем не є вичерпним (ч.4 ст.18 цього Закону).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено, що договір про надання послуг покупцю був підписаний позивачем ОСОБА_1 власноруч, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами, при цьому, сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, про що свідчать їх підписи, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що умови оскаржуваного договору є несправедливими.

При цьому, судом не встановлена наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав для визнання договорів №29/81 про надання послуг покупцю та №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року недійсними є правильним.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сплачену за договором суму в розмірі 1000 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення, є неефективним способом захисту, і що у даному випадку ефективним способом буде стягнення суми авансу, а саме грошової суми у гривні, яка станом на 01.07.2021р. становила 1000 доларів США, тобто 27,2275 грн. за 1 долар США за курсом НБУ станом на 01.07.2021р. 2722,75 грн.

При вирішенні зазначеного питання, місцевий суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем грошова сума за п. 4.4 є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18), у постанові від 17 червня 2021 року по справі № 711/5065/15, провадження № 61-18537св19.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галайчук Ганна Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко