Справа № 444/701/24
Провадження № 2-о/444/57/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Гавінська Мирослава Іванівна, Добросинсько- Магерівська сільська рада Львівського району, Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме, що:

1) встановити факт належності документа особі, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України ЛВ 013373 виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 289 належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) встановити факт належності документа особі, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України ЛВ № 013375 виданий на ім`я ОСОБА_2 14.09.2012 р. та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 288 належав ОСОБА_3 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник - ОСОБА_1 а в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представники заінтересованих осіб: приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Гавінської Мирослави Іванівни, Добросинсько- Магерівської сільської ради Львівського району, Львівської області в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. При розгляді справи покладаються на думку суду.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі заявника, представників зацікавлених осіб, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що встановлення юридичних фактів не пов`язані із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення фактів, що мають юридичне значення не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому, суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення юридичних фактів приналежності документів необхідно розглядати саме в порядку окремого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить

виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений

документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник зазначив, що жодного спору про право не має.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту приналежності документів, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_3 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9497 га. на території Добросинської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України ЛВ 013373 від 28.12.2001 р., що видно з копії копії державного акту (а.с. 8).

ОСОБА_3 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8782 га. на території Добросинської сільської ради на підставі державного акту па право приватної власності на землю виданого громадянину України ЛВ 013375 від 28.12.2001 р., що видно з копії копії державного акту (а.с. 9).

Однак, в даних державних актах допущено помилку в написанні імені заявника матері, а саме прізвище ім`я по батькові її матері ОСОБА_3 , у згаданих вище державних актах записано як, ОСОБА_2 .

У заявника збереглася копія паспорта громадянина України НОМЕР_2 ОСОБА_3 , де прізвище, ім`я та по батькові матері записано, як ОСОБА_3 .

Мати заявника отримала право на середню земельну частку (пай) на підставі:

сертифікату на право приватної власності на землю ЛВ № 161278 від 22.05.1998р.

сертифікату на право приватної власності на землю ЛВ № 165434 від 29.06.1998р.,

де її прізвище, ім`я та по батькові записано як ОСОБА_3 , що видно з копій цих сертифікатів.

Як вбачається з копії довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради від 02.02.2024 р. за № 171 пайовика ОСОБА_2 в списках пайовиків не числилося, однак

пайовиком була ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що через неправильне написання імені заявника матері в державних актах на право приватної власності на землю виданого громадянину України у неї виникли проблеми у підтвердженні належності документів. Дані обставини змусили її звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів особі.

Оскільки, мати заявника померла, що підтверджено відповідними документами, то

встановлення таких фактів можливе лише в судовому порядку.

Суд враховує, що встановити юридичні факти, по іншому, як рішенням суду неможливо.

Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначені заявником факти, що мають юридичне значення, знайшли своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такі.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 268, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт належності документа особі, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю виданого громадянину України ЛВ 013373 виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 289 належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт належності документа особі, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю виданого громадянину України ЛВ № 013375 виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 288 належав ОСОБА_3 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 березня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.