Справа № 342/525/23
Провадження № 2/342/31/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з представником позивача адвокатом Рокетською Світланою Володимирівною з використанням власних технічних засобів та електронного підпису цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 у розмірі 104985,45 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.05.2011. Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4400 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.05.2020. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці ОСОБА_4 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 07.06.2010 по 07.12.2018. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Позивачем 27.07.2022 була направлена претензія кредитора до Городенківської районної державної нотаріальної контори. 10.08.2022 позивачем було отримано відповідь Городенківської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Вказує, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_4 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

19.08.2022 до спадкоємців позивальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Частиною 1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 становить 104985,45 грн., що складається з наступного: 2606,80 грн заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 2606,80 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 6502,03 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 95876,62 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Згідно повідомлення Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 05.05.2023 № 1542, отриманого судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, дані про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відсутні.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; відповідачку ОСОБА_3 постановлено викликати до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 27.07.2023 визнано обов`язкову явку та участь представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» у підготовчому засіданні по даній справі.

Ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.11.2023 постановлено здійснюватисудові засідання по даній справі дистанційно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з представником позивача - адвокатом Рокетською С.В.

Ухвалою суду від 29.11.2023 задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Рокетської С.В. про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття, у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.12.2023 замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_2 .

За даними з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується відповіддю № 364475 від 14.12.2023, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України.

Ухвалою суду від 15.01.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Судові засідання призначалися на 05.02.2024, 26.02.2024, 25.03.2024, 11.04.2024 та на 25.04.2024.

Судові засідання, призначені на 05.02.2024 та на 26.02.2024, були відкладені у зв`язку із неявкою відповідачки. Повістки про виклик до суду були надіслані останній за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак на час розгляду справи 05.02.2024 доказів вручення/невручення відповідачці судової повістки судом не отримано. Повістка про виклик до суду відповідачки на 26.02.2024 повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судове засідання, призначене на 25.03.2024, було відкладено за клопотанням представника позивача та у зв`язку із неявкою відповідачки. Повістка про виклик до суду відповідачки на 25.03.2024 повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судове засідання, призначене на 11.04.2024, було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи. Представник позивачаОСОБА_1 про виклик до суду була повідомлена належним чином шляхом отримання судової повістки до електронного кабінету користувача системи «Електронний суд», що підтверджується довідкою Городенківського районного суду Івано-Франківської області про доставку електронного документу. Повістка про виклик до суду відповідачки на 11.04.2024 повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Оскільки судові повістки надсилалися відповідачці на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає.

Крім того, про виклик до суду на 11.04.2024 та на 25.04.2024 відповідачка була повідомлена через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошень про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідачка про причини неявки у судові засідання суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, отже вважається такою, що не з`явилася в судові засідання без поважних причин.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

У судовому засіданні 25.04.2024 представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав, позов просила задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5, 7 статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23.05.2011 ОСОБА_4 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування згідно умов договору.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі: надав позичальнику можливість користування кредитним лімітом у змінюваному розмірі, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також випискою за договором б/н за період з 23.05.2011 по 14.03.2023.

В силу п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.05.2011, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_4 , станом на 31.05.2020 заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» за тілом кредиту становить 2606,80 грн.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07 червня 2018 р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-франківської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 14 від 07 червня 2018 р.

Згідно зі статтею 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Положеннями ст.ст.1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки померлої особи, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 279/7765/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої.

Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї.

Отже, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у боржника ОСОБА_4 було в наявності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, його об`єм та вартість.

Таким чином, банком не було доведено перед судом, що після смерті позичальника, до його спадкоємців, окрім обов`язку по погашенню кредитних зобов`язань перейшло право на якісь матеріальні блага, в межах вартості яких останні повинні задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк».

В постанові від 13 березня 2019 року по справі № 360/1568/16-ц Верховний Суд зазначив, що враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця, колегія судів погоджується із висновками судів про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Окремої уваги заслуговує віднесення позивачем відповідача до спадкоємців померлого.

Так, 12.07.2022 АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Городенківської районної державної нотаріальної контори, в якій просив: повідомити АТ КБ «ПриватБанк» чи заводилася спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_4 ; включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 104990,00 грн.; надіслати на їх адресу інформацію стосовно: звернення з завою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; відомості про осіб (ПІБ та адреса), які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

10.08.2022 АТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь Городенківської районної державної нотаріальної контори № 707/02-14 від 03.08.2022 про те, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем заведена спадкова справа № 527/2018 від 04 грудня 2018 р. Інформація про спадкоємця у даній відповіді відсутня.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , позивач вказав, що остання постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спільна реєстрація позичальника та ОСОБА_3 за однією адресою була встановлена позивачем з копій їхніх паспортів.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 13.12.2023 первісний відповідач ОСОБА_3 була замінена на належного відповідача ОСОБА_2 .

На виконання ухвали суду державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори надав суду копію спадкової справи № 527/2018, з матеріалів якої вбачається, що підставою для заведення спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 стала заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про прийняття спадщини за законом, подана нотаріусу у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України (04.12.2018). Із змісту заяви вбачається, що вона є спадкоємцем за законом згідно ст.1261 ЦК України (дочка). Крім неї спадкоємцем за законом є дружина померлого ОСОБА_5 , яка відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 , про що 04.12.2018 подала нотаріусу заяву.

Копією Витягу № 54341903 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 04.12.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63432989 (номер у нотаріуса 527/2018), спадкодавець ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В положеннях ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України вказано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

ОСОБА_4 заповіту не вчиняв, що стверджується копією Інформаційної довідки № 54341853 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 04.12.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою. Отже, спадкування повинно здійснюватися за законом.

Статті 1261-1265 ЦК України визначають, як спадкоємців, осіб, які перебувають з спадкодавцем в певних родинних відносинах від першого до шостого ступеня спорідненості і в залежності від віддалення цього ступеня віддаляється і черга спадкування.

Із копії довідки № 1487, виданої 03.12.2018 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, яка міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_5 , 1948 р.н., дочка ОСОБА_2 , 1984 р.н., онук ОСОБА_6 , 2015 р.н.

Згідно п.4.2 гл.10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 08 грудня 1984 р. Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 53 від 08.12.1984.

Ані позовна заява, ані матеріали справи не містять доказів про будь-які родинні відносини між ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2 , проживання останньої із спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, чи перебування відповідачки на утриманні спадкодавця, що унеможливлює віднесення відповідачки до жодної із п`яти черг спадкоємців за законом. Факт реєстрації відповідачки за тією ж адресою, що й спадкодавця із зазначенням у документах сільської ради ступеня родинних зв`язків не вказує на її належність до спадкоємців за законом.

Нотаріус при зверненні ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом не перевірив наявність підстав для закликання даної особи до спадкування після смерті ОСОБА_4 , що суперечить вимогам п.4.1 гл.10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Окрім викладеного, суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.2, ч.3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

АТ КБ «Приват Банк» не зазначено відомостей про те, коли вони дізналися про відповідачку та визначили її спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 . Між тим, матеріалами справи підтверджено, що лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № б/н, укладеним між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 104985,45 грн було надіслано ОСОБА_3 (після заміни на належного відповідача ОСОБА_2 ) 23.09.2022, тобто з явним пропущенням шестимісячного строку з дня прийняття відповідачкою спадщини. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідачці не видавалося.

Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У постанові Верховного Суду України 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зроблено висновок, що згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Аналогічні висновки щодо застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Отже, звернення позивача до відповідачки після спливу шестимісячного строку з дня прийняття нею спадщини в силу ч.4 ст. 1281 ЦК України позбавляє АТ КБ «ПриватБанк» права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281,1282 ЦК України, які ним не дотримані.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18,76, 81, 128, 131, 141, 212, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, ;

- відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 25.04.2024.

Суддя: Федів Л. М.