Справа № 946/8966/23
Провадження № 2/946/1387/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 29.01.2024 року були збільшені та просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору, що складається з 2/5 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним як за членом колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 14.04.1991 року відносився до типу колгоспного двору та на той час були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , тобто належав їм в рівних частках. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не звертались до суду з позовом про витребування частки в майні колгоспного двору, отже вважаються такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору. ОСОБА_5 належала 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Заповіту не залишив. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 залишила заповіт на земельну ділянку площею 2,0306 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на ім`я ОСОБА_2 ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригінала документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги визнають та просять розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до довідки № 662 від 22.05.2023 року, виданої Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14.04.1991 року відносився до типу колгоспного двору та зареєстровані були: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частинами першою і другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ) (пункт 1 частини першої); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Тобто, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в рівних частках належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

П. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що: а) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що зберіглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звертались до суду з позовом про витребування частки в майні колгоспного двору.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належало спадкове майно, яке складається з:

-1/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.04.2007 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74870596 від 23.11.2023 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений ОСОБА_5 , відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:

- дружина ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 04.09.1955 року Утконосівською сільською радою Суворовського району Одеської області;

- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 29.07.1963 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

- син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 27.02.1958 року Утконосівською сільською радою Суворовського району Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 662 від 22.05.2023 року, виданою Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину.

ОСОБА_2 разом із спадкодавцем не мешкав та з заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 18.05.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (1/10 частка, яку вона прийняла, але не оформила, після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 та 1/5 частка як члена колгоспного двору).

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до заповіту від 09.11.2016 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 111, ОСОБА_6 заповіла земельну ділянку площею 2,0306 га, що знаходиться на території Утконосівської сільської ради с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 042244, виданого 06.12.2004 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3/10 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не охоплені заповітом, отже спадкування вищевказаної частки житлового будинку здійснюється відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 29.07.1963 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

- син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 27.02.1958 року Утконосівською сільською радою Суворовського району Одеської області.

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 663 від 22.05.2023 року, виданою Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не мешкав разом із спадкодавцем та з заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса № 459/02-14 від 13.08.2021 року, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) про визнання права власності задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору, що складається з 2/5 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), як за членом колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар