Справа № 204/8973/22
Провадження № 2/204/99/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю відповідача та представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та поділу земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою (з урахуванням заяви про заміну підстав позову), в якій просив встановити порядок користування земельною ділянкою загального користування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та поділу приватизованих земельних ділянок кадастровий номер :07:406:0036 площею 0,0121 га, кадастровий номер :07:406:0037 площею 0,0106 га, кадастровий номер :07:406:0038 площею 0,0064 га, кадастровий номер :07:406:0039 площею 0,0052 га, кадастровий номер :07:406:0040 площею 0,0093 га, кадастровий номер :07:406:0041 площею 0,0063 га, кадастровий номер :07:406:0042 площею 0,0027 га, кадастровий номер :07:406:0043 площею 0,0013 га відповідно до вимог нормативно-правових актів, площі та частки склалися наступні:- гр. ОСОБА_1 пропонується у користування земельна ділянка загального користування площею 96,84 м2 або 17/100 частин (складається із земельної ділянки загального користування двору № НОМЕР_1 площею 6,665 м2, земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 30,62 м2, земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 59,56 м2); - гр. ОСОБА_5 площею 40,43 м2 або 7/100 частин (складається із земельної ділянки І загального користування двору № 1 площею 6,665 м2, земельної ділянки № НОМЕР_4 площею 33,77 м2); - гр. ОСОБА_3 площею 163,07 м2 або 29/100 частин (складається із земельної ділянки загального користування двору № 1 площею 6,665 м2, земельної ділянки № НОМЕР_5 площею 156,41 м2): - гр. ОСОБА_6 площею 261,28 м2 або 47/100 частин (складається із земельної- ділянки загального користування двору № 1 площею 6,665 м2, земельної ділянки № 6 площею» 254,62 м2) та відповідно до зазначеного варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою загального користування здійснити поділ приватизованих земельних ділянок. В обґрунтування своєї позовної заяви вказав, що у 2010 році з метою отримання документів про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 була проведена спільна приватизація землі під зазначеною забудовою та землі під забудовами співвласників що приймали участь у приватизації - ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зазначені співвласники запевняли, що у подальшому між ними буде укладена угода згідно якої земля буде поділена та оформлена за власниками будівель домоволодіння. Факт сумісних приватизації землі під спорудами співвласників попередньо підтверджував укладання добровільної угоди що до розподілу землі. Однак після проведеної приватизації співвласники не тільки відмовились укладати угоду але й відмовили йому у наданні письмової згоди на реєстрацію будівлі Л-2, будівництво якої вони не заперечували та яку було збудовано на ділянці землі що була виділена його рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.1994 у справі № 2-853. Особливо категоричний характер відмов став у 2013 р. після придбання ОСОБА_5 частки домоволодіння у ОСОБА_8 , після чого усі співвласники окрім нього, стали перебувати у родинних стосунках ( ОСОБА_5 є онуком ОСОБА_9 яка є сестрою ОСОБА_3 ). У 2014 році він змушений був звернутися до Красногвардійського районного суду який і узаконив будівлю Л-2. Згідно рішення Красногвардійського районного суду від 1994 року площа загального землекористування у домоволодінні складає 372 м2, кількість співвласників зменшилась з 6 до 4 осіб, які мешкають у різних кутах домоволодіння, таким чином зменшилась площа перехресного землекористування, що на його погляд, дає можливість додатково розподілити землю загального користування між співвласниками, адже ОСОБА_3 вже самостійно захопив ділянку з землі загального користування, а також збільшив вже існуючу земельну ділянку за рахунок як землі загального користування так і сумісно приватизованої землі встановивши двометровий паркан та металеві двері з замком, крім того ОСОБА_4 також збільшила свою земельну ділянку за рахунок землі загального користування майже у двічі. Станом на теперішній час усі співвласники домоволодіння, окрім позивача, мають свої відокремленні земельні ділянки. Після народження дитини у 2019 році в нього також виникла потреба у відокремлені земельній ділянці на території домоволодіння, так як після цієї події поведінка сусідів стала більш агресивною. Жінка змушена гуляти з дитиною на ігрових майданчиках міста. На його погляд, причиною неявки відповідачів на судові засідання є їх небажання, що до ж поділу та перерозподілу землі, а також можливість викриття їх намірів до його родини, а сповідними питаннями та запитами у ході судових засідань. Перед поданням цієї позовної заяви, а також у період розгляду справи № 204/8973/22, позивач неодноразово намагався в котре домовитись з співвласниками, що до добровільного розподілу землі пропонуючи збільшення вже існуючих у співвласників земельних ділянок та погоджуючи з узаконенням само захоплених ними територій, але окрім агресивної поведінки нічого не побачив.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову у цивільної справи № 204/8973/22. Позовні вимоги у цивільній справі № 204/8973/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну розміру частки у спільній частковій власності, в частині позовних вимог про приведення у відповідність з реальними ідеальними частками співвласників у прав спільної часткової власності на домоволодіння - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року по цій справі відмовлено у затвердженні мирової угоди по справі №204/8973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та поділу земельних ділянок.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали подану позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, проте заперечує в частині стягнення судових витрат.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що відповідно до довіреності від 22 грудня 2023 року йому не надано повноважень на визнання позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по наступним підставам.

Судом встановлено, що 22 жовтня 1990 року між ОСОБА_10 від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_1 укладено договір, відповідного до якого ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_1 купив 11 сотих частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

22 жовтня 1990 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 укладено договір, відповідного до якого ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_1 купив 09 сотих частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №26121605 від 28.08.2014 року вбачається, що домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 , та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельні ділянці площею 0,0064 га.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1398-06 від 15.11.2023 року вбачається, що експерт прийшов до наступних висновків. Частки у праві власності між співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог нормативно-правових актів фактично склалися наступні: гр. ОСОБА_1 належить 191/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_5 належить 37/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_3 належить 118/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_6 належить 54/400 частин домоволодіння. На розгляд суду експерт представив один варіант порядку користування земельної ділянки загального користування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до фактичних часток співвласників та вимог нормативно-правових актів, площі та частки склалися наступні: гр. ОСОБА_1 пропонується у користування земельна ділянка загального користування площею 249,5 м2 або 45/200 частин; гр. ОСОБА_5 площею 159,9 м2 або 29/200 частин; гр. ОСОБА_3 площею 402,9 м2 або 73/200 частин; гр. ОСОБА_6 площею 289,4 м2 або 53/200 частин. Графічні відомості варіанту порядку користування земельної ділянки загального користування домоволодіння приведені у додатку Г, детальний опис зведений у Таблиця 20 дослідницькій частині висновку експерта.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК).

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 1103 кв.м., яка знаходиться під забудовою 449 кв.м.

Як встановлено в ході розгляду справи з пояснень сторін та матеріалів справи, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у повному обсязі не приватизовано, а тільки відокремлені частки, які належать різним власникам (співвласникам), тобто межі земельних ділянок в натурі не встановлювались.

Відповідно до висновку експертизи за результати судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1398-06 складеного 15.11.2023 року, вбачається що експертом визначено частки у праві власності між співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог нормативно-правових актів фактично склалися наступні: гр. ОСОБА_1 належить 191/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_5 належить 37/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_3 належить 118/400 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_6 належить 54/400 частин домоволодіння. На розгляд суду експерт представив один варіант порядку користування земельної ділянки загального користування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до фактичних часток співвласників та вимог нормативно-правових актів, площі та частки склалися наступні: гр. ОСОБА_1 пропонується у користування земельна ділянка користування площею 249,5 м2 або 45/200 частин; гр. ОСОБА_5 площею 159,9 м2 або 29/200 частин; гр. ОСОБА_3 площею 402,9 м2 або 73/200 частин; гр. ОСОБА_6 площею 289,4 м2 або 53/200 частин.

Як вбачається із тексту висновку №1398-06 будівлі та споруди домоволодіння розміщенні на восьми приватних земельних ділянках, чотири з яких мають трьох співвласників, а інші чотири - одного власника. Один із співвласників не має у праві власності приватизованої земельної ділянки. Також, існує земельна ділянка неприватизована співвласниками будівель та споруд домоволодіння, яка належить територіальній громаді міста і якими користується всі співвласники домоволодіння (земельна ділянка загального користування).

Проте, до суду документів по земельним ділянкам кожного співвласника не надано. Суду про приватизацію деяких ділянок відомо лише з висновку експертизи.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13,76-82,133,141, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та поділу земельних ділянок - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстроване місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстроване місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстроване місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_5 .

Суддя В.В. Самсонова