Справа № 462/7893/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь не нараховану та невиплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по грудень 2013 року у сумі 32068,79 грн. з урахуванням ПДФО і військового збору та компенсацію за несвоєчасну виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по грудень 2013 року станом на серпень 2023 року в сумі 108452,67 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1998 року по 2013 рік перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посаді бухгалтера. Відповідач протягом 2008-2013 років, порушував її право на заробітну плату встановивши посадовий оклад, що значно нижчий, ніж гарантований Галузевими угодами. Оскільки позивачу не було нараховано заробітну плату, це є підставою для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів і зв`язку з порушенням термінів виплати. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги просить задовільнити в повному обсязі.

Представником ДП ЛДЗ «ЛОРТА» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив позовні вимоги у повному обсязі та вказав, що положення міжгалузевої угоди не поширювали свою дію на діяльність ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», тому розрахунок посадового окладу має здійснюватись з урахуванням положень колективних договорів. Крім цього вказав, що оскільки не встановлено, що відповідач або ДК «Укроборомпром» входить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі, а тому немає підстав для застосування положень Галузевої угоди. В частині позовних вимог, що стосуються компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, відповідач звертає увагу на лист Мінсоцполітики № 491/0/290-22/51, відповідно до якого нарахування компенсації на виплати, призначені за рішенням суду, визначеними нормативно-правовими актами не передбачено. Враховуючи, що розмір заробітної плати не визначений, щодо такого триває спір і розмір заборгованості заробітної плати встановлюватиметься на підставі рішення суду, на такі суми не поширюються вимоги Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати».

Позивачем направлено до суду відповідь на відзив, згідно якої посилання відповідача на заперечення поширення дії Міжгалузевої угоди 2016-2020 року, не має відношення до справи, оскільки її права було порушено за період з 2008 року по 2013 рік, а тому, забезпечувалися галузевою угодою 2008-2009 років та галузевою угодою 2010-2011 року. Крім того, обгрунтування відповідачем пропущення ОСОБА_1 , 3-х місячного строку на звернення до суду з заявою про стягнення середнього заробітку також немає змісту, оскільки позивач такої вимоги не заявляла. Вимоги позову підтримала, просила такий задовільнити.

Відповідачем було також подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого не встановлено, що позивач не має право на отримання компенсації, оскільки виплата такого роду здійснюється у випадку порушення роботодавцем терміну виплати заробітної плати, що встановлено не було. Зазначив що розрахунок поданий позивачем з позовом та відповіддю на відзив не збігається. Вказав, що відповідачем не було порушено терміни виплати заробітної плати, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд приходить до наступного переконання.

Згідно абз. 4 ч.1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Частиною 1 ст. 15 цього Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Цим Законом також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст. 5 Закону), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8 Закону).

Судом встановлено, що позивач з 1998 року по 26 грудня 2023 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», та працювала провідним бухгалтером відділу №580, по переведенню з Державного концерну ЛОРТА /а.с.25/.

26 грудня 2013 року, позивача звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с.25/.

Також, як встановлено судом, ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним оборонним підприємством, на яке з 2008 року поширювала свою дію Галузева угода між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, яка була пролонгована до 2015 року.

Так, відповідно до 5.1.1. Галузевої угоди на 2008-2009 роки, сторони домовилися: установити на підприємствах мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1. Зберігати співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,25.

Згідно п. 5.1.2. Галузевої угоди установлено мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей. П.5.1.3 установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди.

Вказаним Додатком визначено мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу бухгалтера першої категорії до посадового окладу техніка, який за період з січня 2008 р. по грудень 2009 р. становив - 1,65.

У 2010 році між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів, укладено нову Галузеву Угоду на 2010 - 2011 роки.

Суд критично оцінює заперечення відповідача, що ґрунтуються на вказівці про те, що положення міжгалузевої угоди не поширювали свою дію на діяльність ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», а тому розрахунок посадового окладу має здійснюватися з урахуванням положень колективних договорів, оскільки позивач свої позовні вимоги обґрунтовує укладеними Галузевими угодами, дія яких, як встановлено судом, поширювалася на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» у спірний період.

При цьому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про оплату праці» в редакції Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального розміру посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

У прикінцевих і перехідних положеннях до Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у п.1 зазначено, що такий Закон набирає чинність з 01.01.2017 року.

Відтак, з 01.01.2017 року для визначення мінімального посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум та у відповідності до п.5 вказаного закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів.

Водночас, як вбачається із проведеного позивачем розрахунку різниці заробітної плати, при визначенні розміру мінімального посадового окладу за період з 2008 по 2013 рік вона застосовувала як розрахункову величину мінімальну заробітну плату та остаточно заявлену заборгованості позивачем визначено з урахуванням ПДФО та військового збору.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату суд виходить з наступного.

Відповідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що у визначені законодавством строки ДП «ЛДЗ «Лорта» не виплатило позивачу заробітну плату у розмірі, визначеному законодавством, що потягло за собою втрату частини її доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, то така позовна вимога теж підставна.

Згідно поданого позивачем розрахунку суми компенсації, що наданий разом з відповіддю на відзив, втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, така за період з січня 2008 року по грудень 2013 року, становить 106 518,85 грн., та такий розрахунок суд приймає до уваги.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Відтак, позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, а тому з ДП ЛДЗ «ЛОРТА» на користь позивача необхідно стягнути не нараховану та невиплачену заробітну плату та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст. 43, 129 Конституції України, ст. 96, 97 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовільнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /р/р НОМЕР_1 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЄДРПОУ - 30162618, ІПН 31, адреса: м. Львів, вул. Патона, 1/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 / не нараховану та не виплачену заробітну плату в розмірі 31212 /тридцять одну тисячу двісті дванадцять/ гривень 33 копійки.

.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /р/р НОМЕР_1 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЄДРПОУ - 30162618, ІПН 31, адреса: м. Львів, вул. Патона, 1/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 / компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 106 518 /сто шість тисяч п`ятсот вісімнадцять/ гривень 85 копійок.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /р/р НОМЕР_1 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЄДРПОУ - 30162618, ІПН 31, адреса: м. Львів, вул. Патона, 1/ на користь держави судовий збір в розмірі 1073 /одна тисяча сімдесят три/ гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: А.І. Ліуш