КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4394/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з АТ «Альфа Банк» (найменування змінене на АТ «Сенс Банк») на свою користь моральної шкоди в розмірі 350 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 31 жовтня 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №602/25-040 від 30.10.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та позивачкою на суму 90 892,67 євро за період з 01 липня 2007 року по 01 липня 2020 року.

З примусового виконання даного виконавчого документу - виконавчого напису приватним виконавцем Баіровою Н.М. було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 та стягнуто на користь АТ «Альфа-Банк» грошові кошти в сумі 4 436,78 грн.

Вказані дії відповідача ОСОБА_1 вважає неправомірними, оскільки у неї була відсутня жодна заборгованість перед відповідачем.

Відповідно до укладеної 20.05.2016 року мирової угоди між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 сторони домовились про погашення заборгованості за Договором кредиту № 602/25-040 в розмірі 39 000,00 євро і позивачкою ця сума була погашена, а наслідком виконання даного зобов`язання було анулювання (прощення/списання) залишкової заборгованості.

Відсутність боргу підтверджується довідкою №2723 та випискою ПАТ «Укрсоцбанк» про виконання ОСОБА_1 умов мирової угоди та відсутність боргу.

Вказувала, що в результаті таких неправомірних дій відповідача вона зазнала моральних страждань, які проявились у зміні звичного способу життя, втраті бездоганної ділової репутації, відсутності можливості безперешкодно користуватись своїми активами, позбавлення повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність.

Також психоемоційний стан позивача пригнічувався через обмеження її в користуванні грошовими коштами на рахунках в період, коли мати позивача тяжко хворіла і потребувала фінансової допомоги на лікування.

Поряд із зазначеним, позивач протягом усього часу відчувала безпідставний тиск з боку АТ «Альфа Банк», оскільки при будь-якій комунікації представники банку вимагали сплатити борг, який у силу обставин, наведених у позові, був у законний спосіб погашений. На думку позивача, протиправні діяння відповідача полягають у тому, що заздалегідь знаючи про відсутність заборгованості в позивача, АТ «Альфа Банк» здійснив діяння для отримання неправомірного виконавчого напису нотаріуса та звернувся з ним до виконавця з метою відкриття виконавчого провадження. Відповідно вчинення вказаних дій стало причиною відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , стягнення з неї грошових коштів та накладення арешту на її майно та банківські рахунки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Київ від 04 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн моральної шкоди. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 210,00 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Сенс Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що підставою для звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису стало порушення позивачем визнаної судом мирової угоди між сторонами в частині невнесення коштів за графіком - 10 000 євро до 30 вересня 2016 року.

Вказує на те, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження факту понесення моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та хвилювання, а так само і щодо розміру заявленого до відшкодування - 350 000 грн

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олексій Ю.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Звертає увагу суду на ту обставину, що на момент звернення відповідача до приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, у ОСОБА_1 жодних заборгованостей перед АТ «Альфа-Банк» не існувало. Домовлена у мировій угоді сума заборгованості була сплачена ОСОБА_1 , а наслідком виконання даного зобов`язання було анулювання (прощення, списання) залишкової заборгованості. Відсутність боргу підтверджується наявними у справі документами, а саме довідкою №2723 та випискою ПАТ «Укрсоцбанк» від 21 березня 2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 виконала умови мирової угоди та в неї відсутній борг по Договору кредиту №602/25-040.

За наведених обставин ОСОБА_1 не очікувала та не могла очікувати відкриття виконавчого провадження щодо неї та накладення перелічених заборон та обмежень.

Вказує, що недобросовісність АТ «Альфа-Банк» при здійсненні цивільних прав у зв`язку зі зверненням до нотаріуса про вчинення виконавчого напису за умови виконання позивачем Мирової угоди та відсутності заборгованості за кредитним договором, встановлена рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.07.2021 року.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Олексій Ю.І. до апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із невчасним ознайомленням ОСОБА_1 з апеляційною скаргою та ухвалою про відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його необґрунтованістю, оскільки матеріалами справи підтверджується направлення позивачу копії апеляційної скарги та ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у даній справі 27.11.2023 року. Вказані документи апеляційним судом були направлені на електронну адресу позивача, яка зазначена нею в позовній заяві та інших процесуальних документах, як засіб зв'язку.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, проте суд може відкласти розгляд справи, якщо повідомлені стороною причини неявки буде визнано поважними. В той же час, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

З огляду на вказане, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.10.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №602/25-040.

У подальшому, ухвалою від 15.05.2015 Сихівським районним судом м. Львова затверджено мирову угоду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Надалі, 26.07.2016 р. постановлено ухвалу Сихівським районним судом м. Львова, за результатом розгляду заяви в.о. начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, якою визнано мирову угоду, укладену у процесі виконання між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», , з місцезнаходженням в будинку АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , що проживає у АДРЕСА_2 .

Отже, мирову угоду укладено, зокрема але не виключно, на умовах:

1.1. Сторони цієї угоди домовились, що боржник з моменту укладання цієї мирової угоди зобов`язується погасити заборгованість перед стягувачем/позивачем за договором кредиту в розмірі 39 000,00 євро, які є частиною заборгованості за тілом кредиту;

2.1. Заборгованість за договором кредиту в розмірі 39 000,00 євро боржник вносить у касу стягувача (зараховує на поточний рахунок).

3.1.Враховуючи взяті на себе боржником зобов`язання, які викладені в Розділі 2 цієї угоди, залишкова заборгованість боржника перед стягувачем за Договором кредиту (а саме, залишкова заборгованість за тілом кредиту у сумі 66 440,89 євро, процентами (відсотками) в сумі 24 451,78 євро підлягають анулюванню (прощенню, списанню). При цьому жодні штрафні санкції (в тому числі 147 276,43 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 69 172,10 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків) за Договором кредиту не застосовуються.

4. Закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Сихівського районного суду міста Львова по справі № 464/12357/14-ц від 15.05.2015.

Матеріалами справи, зокрема випискою по особовому рахунку за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 підтверджується, що на виконання умов затвердженої судом мирової угоди у процесі виконання рішення позивачем у період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016 р. були внесені готівкові кошти в загальній сумі 39 000 євро.

Таким чином, заборгованість за «Мировою угодою на стадії виконання рішення (ухвали) суду» від 20.05.2016 р. погашена повністю згідно вимог угоди до 31.01.2016 р.

Зазначене вище вбачається також з відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.03.2017р. (а.с. 17)

31.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 4915) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 602/25-040 від 30 жовтня 2007 року в сумі 90 892,67 євро за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року.

З примусового виконання даного виконавчого документа - виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Баіровою Н.М. постановою від 24.11.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63713411, в рамках виконання якого також винесено постанову про арешт майна боржника від 24.11.2020р та постанову про розшук майна ВП НОМЕР_1 від 25.11.2020р.

21.07.2021 року Сихівським районним судом м. Львова визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем і зареєстрований у реєстрі за № 4915, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 602/25-040 від 30 жовтня 2007 року в сумі 90 892,67 євро.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 зазнала неправомірного обмеження її права власності, оскільки, як встановлено з відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.03.2017р., станом на день надання відповіді позивач вже не мала заборгованості за кредитним договором № 602/25-040, як наслідок, у подальшому не мала нести будь-яких зобов`язань, тим більше виконувати їх у примусовому порядку в рамках виконавчого провадження та зазнати заходів примусового виконання рішень, таких як арешт та розшук майна боржника, що порушило її майнові права та призвело до певних душевних хвилювань.

Враховуючи ступінь моральних страждань позивача та характер вини відповідача, суд вважав, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, визначивши розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 20 000 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такими підставами, встановленими законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України), а також прощенням боргу (стаття 605 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У даній справі стороною позивача підтверджено, що станом на 31.12.2016 року нею погашено заборгованість за Кредитним договором № 602/25-040 від 30.10.2007 у зв`язку із належним виконанням нею умов мирової угоди, укладеної з ПАТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, станом на день звернення АТ «Альфа-Банк» до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 602/25-040 від 30 жовтня 2007 року в сумі 90 892,67 євро за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року, правовідносини між сторонами, які випливали з зазначеного кредитного договору, припинились у зв`язку із виконанням боржником своїх зобов`язань за мировою угодою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачка ОСОБА_1 зазнала неправомірного обмеження її права власності у зв`язку із накладенням арешту на її майно та банківські рахунки, стягнення коштів в рамках виконання незаконного виконавчого напису, оскільки на час його вчинення нотаріусом не мала нести будь-яких зобов`язань, тим більше виконувати їх у примусовому порядку в рамках виконавчого провадження та зазнати заходів примусового виконання рішень, що порушило її майнові права та призвело до певних душевних хвилювань.

Доводи апеляційної скарги про неналежне виконання позивачем умов мирової угоди не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами та спростовуються документами, доданими позивачем до позовної заяви, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.

Колегія суддів апеляційного суду також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем визнано наявність заборгованості, що підтверджується сплатою частини коштів в розмірі 3691,15 грн на виконання виконавчого напису. Так, стягнення коштів в примусовому порядку в рамках відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом, який в подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, не спростовує припинення зобов`язань між сторонами за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказав, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа.

У той же час розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку з урахуванням всіх обставин справи та наданих на їх підтвердження доказів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу відповідачем, у розмірі 20 000 грн.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 04 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18.03.2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.