ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 947/36168/20

провадження № 61-15688св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Дельта Банк» (ліквідація якого здійснюється безпосередньо Фондомгарантування вкладів фізичних осіб), Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс»,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув при попередньому розгляді у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»)), Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» (далі - ТОВ «Діджі Фінанс»), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція-реєстраційних послуг» Манюти С. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16 липня 2019 року, індексний номер 47795313, про державну реєстрацію права власності за АТ «Дельта Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,8 кв.м;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності 32407577, дата, час державної реєстрації: 12 липня 2019 року 17:55:29, за АТ «Дельта Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,8 кв.м, вчинений державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С. В.;

- встановити порядок виконання рішення суду за яким, у разі набрання ним законної сили, таке рішення суду для реєстраційного органу є підставою припинення права власності за АТ «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_2 та поновити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція-реєстраційних послуг» Манюти С. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16 липня 2019 року, індексний номер 47795313, про державну реєстрацію права власності за АТ «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 87,8 кв.м.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності 32407577, дата, час державної реєстрації: 12 липня 2019 року 17:55:29, за АТ «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 87,8 кв.м, вчинений державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С. В.

Встановлено порядок виконання рішення, відповідно до якого, у разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за АТ «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 87,8 кв.м, що здійснений державним реєстратором КП «Агенція-реєстраційних послуг» Манютою С. В., номер запису про право власності: 32407577, дата, час державної реєстрації: 12 липня 2019 року 17:55:29, та для поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності попереднього власника, а саме: приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 87,8 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 28 жовтня 2004 року.

У січні 2023 року АТ «Дельта Банк» звернулось до суду із заявою про перегляд указаного заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суд м. Одеси від 14 лютого 2023 року заяву АТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року залишено без задоволення.

У квітні 2023 року представник за довіреністю Чубун Т. С. в інтересах АТ «Дельта Банк» подаладо суду апеляційну скаргу на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме для надання документів, що підтверджують повноваження представника Чубун Т. С. на представництво інтересів АТ «Дельта Банк» та для сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року продовжено строк на усунення недоліків, оскільки вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 17 травня 2023 року виконані частково, а саме суду не надано документів, що підтверджують повноваження представника Чубун Т. С. на представництво інтересів АТ «Дельта Банк».

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника АТ «Дельта Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року визнано неподаною та повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у встановлений строк суду не надано документів, які б підтверджували факт наявності повноважень Чубун Т. С. як представника АТ «Дельта Банк» та її права підписувати апеляційну скаргу, у зв`язку із чим, на підставі положень частини четвертої статті 185 та частини другої статті 357 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

03 листопада 2023 року АТ «Дельта Банк», ліквідація якого здійснюєтьсябезпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року в указаній справі.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом попередньої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

03 січня 2024 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивачка просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

03 січня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Форма і зміст апеляційної скарги має відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Залишаючи апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року без руху, Одеський апеляційний суд зазначив, що заявнику необхідно надати документи, що підтверджують повноваження представника Чубун Т. С. на представництво інтересів АТ «Дельта Банк».

При цьому суд зазначив, що подана від імені АТ «Дельта Банк» апеляційна скарга підписана Чубун Т.С., яка діє лише на підставі довіреності від 13.03.2022, що суперечить приписам статей 58, 60 ЦПК України, оскільки відомості про те, що Чубун Т.С. є адвокатом, в матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Чубун Т.С. не відноситься до переліку осіб, які можуть вчиняти дії від імені АТ «Дельта Банк» без надання окремого доручення, тобто в порядку самопредставництва.

Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Установивши, що заявник у визначений судом строк не усунув у повній мірі недоліки апеляційної скарги, зокрема не надав документів, які б підтверджували повноваження Чубун Т. С на представництво інтересів АТ «Дельта Банк», а також її право підписувати апеляційну скаргу від імені банку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

Крім того, положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

При цьому, колегія суддів зазначає, що право на апеляційне оскарження АТ «Дельта Банк» може реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про повернення апеляційної скарги, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд при винесенні оскаржуваної ухвали припустився надмірного формалізму, є помилковим, оскільки складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. При цьому Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено без додержання норм процесуального права.

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 403, 410, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк», ліквідація якого здійснюється безпосередньо Фондомгарантування вкладів фізичних осіб, залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов