КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи №759/3257/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2903/2024 Головуючий у суді першої інстанції - Шум Л.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Мельник Я.С., Матвієнко Ю.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за плату за проживання, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач, з урахуванням остаточного змісту позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за компенсацію витрат по сплаті комунальних послуг та витрат з утримання і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території, розрахованих за період з лютого 2021 по лютий 2023 року у розмірі 94 664,56 грн, а також сплачені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач проживає зі своєю родиною в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є позивач.

Мешканці гуртожитку сплачують компенсаційні витрати, до яких входять: компенсація витрат за вивіз сміття, споживання газу, користування гарячою водою та водовідведенням, користування електроенергією, розподіл природного газу, утримання і експлуатація гуртожитку та прибудинкової території, користування холодною водою та водовідведенням, сплата за опалення.

Зауважено, що відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання щодо оплати за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим, у останньої утворилася заборгованість перед ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» всього у розмірі 94 664,56 грн.

На підставі викладеного позивач просив його вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за плату за проживання в сумі 94 664,56 грн за період з лютого 2021 по січень 2023 включно на користь ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з указаним рішенням відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

У мотивування скарги зазначає, що нею до суду першої інстанції було подано відзив на позовну заяву, який не врахований судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі №759/3203/21 задоволено позовні вимоги ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 та стягнуто з останньої заборгованість по платі за проживання за період з лютого 2020 року по лютий 2021 року, тобто у даному рішенні судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період, який вже був предметом розгляду у справі №759/3203/21, а саме, лютий 2021 року.

Уважає, що позивач повинен провести перерахунок заборгованості з огляду на те, що відповідач та її сім`я у зв`язку з воєнним станом до серпня 2022 року не проживала у гуртожитку, у зв`язку з чим направила до ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» заяву про перерахунок плати за проживання з доказами відсутності сім`ї.

05 червня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Зауважує, що у справі №759/3203/21 ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» у позовній заяві було враховано продаж послуг у січні 2021 року та оплата ОСОБА_1 12 лютого 2021 року у сумі 5 000 грн. Відповідно до акту звірки виставлення плати за проживання у гуртожитку за лютий 2021 року здійснювалося 28 лютого 2021 року, що зазначено в акті звірці, що міститься на а.с. 11 т. 1, тобто дана сума не була включена в позовну заяву від 15 лютого 2021 року у справі №759/3203/21.

Вказує, що ОСОБА_1 листом від 16 серпня 2022 року повідомила про тимчасову відсутність проживання дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у гуртожитку, тому, починаючи з серпня 2022 року позивач здійснював нарахування за плату за проживання на 2 особи.

Зауважує, що позивачу, як власнику гуртожитку, де мешкає відповідач, не було надано інформацію щодо зміни проживання кількості осіб в кімнаті 8А за період нарахування плати за проживання до серпня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті послуг за період з лютого 2021 по лютий 2023 року, з урахуванням всіх сум, сплачених відповідачем, у розмірі 94 664,56 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 01 квітня 2012 року ОСОБА_1 проживає в кімнаті АДРЕСА_1 разом з сім`єю з п`яти чоловік: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Власником гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 є приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2».

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності на жилий будинок, виданого 18 вересня 1998 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року, гуртожиток розташований в АДРЕСА_1 , площею 3 313,6 кв.м належить на праві власності Відкритому акціонерному товариству «Трест «Київміськбуд-2» .

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 серпня 2018 року право власності на житловий будинок, гуртожиток по АДРЕСА_1 , зареєстровано 20 серпня 2018 року на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 18 вересня 1998 року на праві приватної власності за Приватним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд-2».

Кожного місяця позивач надає всім мешканцям гуртожитку повідомлення на сплату за проживання в гуртожитку, в якому зазначається компенсація витрат понесених комунальних послуг, а саме: електроенергія, холодне водопостачання, гаряче водопостачання, природний газ, опалення, вивіз сміття та витрати з утримання та експлуатації гуртожитку та прибудинкової території на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками» №498 від 20 червня 2018 року.

Позивач вказував, що до компенсаційних витрат, понесених підприємством належать: вивіз сміття (компенсація даної витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); газ (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); електроенергія (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); холодна вода та водовідведення (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); опалення ( компенсація даної витрати розподіляється на опалювальну площу 1 кв.м, розрахунок включає в себе площу кімнати, помноженої на коефіцієнт місць загального користування). При цьому, витрати по утриманню і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території розраховуються по фактично понесеним витратам позивача, які розподіляються на площу житлових кімнат та нежитлових приміщень гуртожитку у розрахунку на 1 кв.м. Розрахунок для мешканців складається з фактичної витрати 1 кв.м помноженої на житлову площу кімнати.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).

За статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів.

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі статтею 14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв.м загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Отже, комунальні послуги - це послуги, які надаються водо-, тепло-, газо-, електропостачальниками та іншими організаціями власникам (наймачам) житлових приміщень за встановлену уповноваженими державними органами плату.

Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-1367цс16 та висновку Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року № 404/6748/15-ц , правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

За положеннями пункту 18 Примірного положення, яке було чинним, на момент вселення відповідача у вказаний гуртожиток, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього положення.

Тобто, відповідач на момент вселення, розуміла, що бере на себе зобов`язання вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги.

Згідно пункту 1.7 Положення про гуртожитки ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», проживання в гуртожитках товариства є платним.

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» посилалася на те, що ОСОБА_1 оплачує за проживання у гуртожитку та за комунальні послуги не в повному обсязі, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за період з лютого 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 94 664,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що до компенсаційних витрат, понесених ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» як власником гуртожитку, у зв`язку з проживанням у ньому мешканців позивачем віднесено оплату наступних житлово-комунальних послуг:

- вивіз сміття, газ, гаряча вода та водовідведення; електроенергія, розподіл природного газу, холодна вода та водовідведення (компенсація кожної з цих витрат розраховується на кількість осіб, що фактично проживають у гуртожитку);

- утримання та експлуатація гуртожитку та прибудинкової території (компенсація даної витрати розраховується на площу житлових кімнат та нежитлових приміщень у гуртожитку у розрахунку на 1 кв.м);

- опалення (компенсація даної витрати розподіляється на опалювальну площу, розрахунок включає в себе площу кімнати, помноженої на коефіцієнт місць загального користування).

Згідно повідомлень на сплату за проживання у гуртожитку та деталізованих розрахунків по графам повідомлень, за лютий 2021 року ОСОБА_1 на сім`ю з 5 осіб, що проживають у кімнаті, загальною площею 55,08 кв.м, було нараховано до сплати за проживання у гуртожитку (компенсацію витрат) 6 929,04 грн, а саме:

- вивіз сміття - 99 грн (19,80 грн х 5 осіб)

- газ - 36,30 грн (7,26 грн х 5 осіб)

- гаряча вода та водовідведення - 536,90 грн (107,38 грн х 5 осіб)

- електроенергія - 659,75 грн (131,95 грн х 5 осіб)

- опалення - 2 258,83 грн (41,01 грн х 55,08 кв.м)

- розподіл природного газу - 1,82 грн (0,36 грн х 5 осіб),

- утримання та експлуатація гуртожитку та прибудинкової території - 3 023,34 грн (54,89 грн х 55,08 кв.м)

- холодна вода та водовідведення - 313,10 грн (62,62 грн х 5 осіб).

Аналогічним чином, виходячи із фактичних показників лічильників у гуртожитку на постачання: газу, гарячої води, електроенергії, холодної води, з розрахунку на фактичну кількість осіб, що проживають у гуртожитку, опалення, а також окремих розрахунків на кожен місяць компенсації витрат на утримання будівлі гуртожитку та його прибудинкової території відповідачу ОСОБА_1 було нараховано до сплати за проживання в гуртожитку: за березень 2021 року - 7 636,95 грн; за квітень 2021 року - 6 261,63 грн; за травень 2021 року - 5 420,57 грн; за червень 2021 року - 3 930,58 грн; за липень 2021 року - 4 233,47 грн; за серпень 2021 року - 4 111,46 грн; за вересень 2021 року - 3 525,31 грн; за жовтень 2021 року - 4 133,80 грн; за листопад 2021 року - 4 000,50 грн; за грудень 2021 року - 5 700,11 грн; за січень 2022 року - 5 752,09 грн; за лютий 2022 року - 6 520,98 грн; за березень 2022 року - 6 031,30 грн; за квітень 2022 року - 5 052,16 грн; за травень 2022 року - 3 176,28 грн; за червень 2022 року - 3 268,49 грн; за липень 2022 року - 4 202,21 грн; за серпень 2022 року - 3 010,19 грн; за вересень 2022 року - 3 056,55 грн; за жовтень 2022 року - 2 982,07 грн; за листопад 2022 року - 3 346,73 грн; за грудень 2022 року - 5 621,20 грн; за січень 2023 року - 4 980,96 грн.

Всього нараховано до сплати 112 884,63 грн. Загальна сума оплати, внесена відповідачем за вказаний період, становить 18 220,07 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплатила за вказаний позивачем період суму у більшому розмірі, ніж зазначено у розрахунку, остання ані в суді першої, ані апеляційної інстанції не надала.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини першої статті 76, частини другої статті 77, частин п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» заборгованості по сплаті комунальних послуг та витрат з утримання і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території за період з лютого 2021 по лютий 2023 року у розмірі 94 664,56 грн.

Посилання скаржника на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі №759/3203/21 задоволено позовні вимоги ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 та стягнуто з останньої заборгованість по оплаті за проживання за період з лютого 2020 року по лютий 2021 року, тобто у даному рішенні судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період, який вже був предметом розгляду у справі №759/3203/21, а саме, лютий 2021 року, не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі №759/3203/21 позов ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» заборгованість у розмірі 10 388,18 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Судами, зокрема, встановлено, що виходячи із фактичних показників лічильників у гуртожитку на постачання: газу, гарячої води, електроенергії, холодної води, з розрахунку на фактичну кількість осіб, що проживають у гуртожитку, опалення, а також окремих розрахунків на кожен місяць компенсації витрат на утримання будівлі гуртожитку та його прибудинкової території відповідачу ОСОБА_1 було нараховано до сплати за проживання в гуртожитку :

- за березень 2020 року - 5380 грн. 55 коп., - за квітень 2020 року - 4848 грн. 59 коп.,

- за травень 2020 року - 4686 грн. 28 коп., - за червень 2020 року - 3876 грн.,

- за липень 2020 року - 4372 грн. 16 коп., за серпень 2020 року - 3392 грн. 61 коп.,

- за вересень 2020 року - 3607 грн. 66 коп., за жовтень 2020 року - 3536 грн. 33 коп.,

- за листопад 2020 року - 3640 грн. 42 коп., за грудень 2020 року - 5665 грн. 78 коп.,

- за січень 2021 року - 6495 грн. 54 коп.

Таким чином, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі №759/3203/21 фактично вирішено позовні вимоги про стягнення заборгованості з березня 2020 року по січень 2021 року включно.

Будь-яка заборгованість за спожиті послуги та проживання ОСОБА_1 та членів її сім`ї за лютий 2021 року до розрахунку в указаній справі включена не була, оскільки ще не була спожита відповідачем.

Посилання, викладені в апеляційній скарзі, про те, що позивач повинен провести перерахунок заборгованості з огляду на те, що відповідач та її сім`я у зв`язку з воєнним станом до серпня 2022 року не проживала у гуртожитку, у зв`язку з чим направила до ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» заяву про перерахунок плати за проживання з доказами відсутності сім`ї, є безпідставними, зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач зверталася до власника гуртожитку із заявою та доказами зміни кількості проживаючих осіб в кімнаті 8А до серпня 2022 року.

Матеріалами справи встановлено, що з серпня 2022 року позивач на підставі заяви ОСОБА_1 від 16 серпня 2022 року, в якій остання повідомила про тимчасову відсутність проживання дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у гуртожитку, здійснював нарахування за плату за проживання на 2 особи.

Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано поданий нею відзив, не є підставою для скасування такого рішення, оскільки неприйняття до уваги судом відзиву не призвело до ухвалення помилкового вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Окрім того, відповідач в апеляційній скарзі безпідставно просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки такі повноваження відповідно до положень статті 374 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник