Справа №442/504/24
Провадження №2/442/405/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/504/24 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

встановила :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 09.08.2018 року, свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 , актовий запис №228 та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як основним та єдиним утримувачем та таким, що самостійно виховує дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.08.2018 уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує на те, що подружнє життя з відповідачкою з самого початку складалося добре. Однак, згодом їхні стосунки почали погіршуватися, виявилося, що в них різні погляди на життя та ведення спільного побуту. Вони проживають окремо, дружина має іншу сім`ю, син проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, оскільки новий чоловік дружини не може знайти з дитиною спільної мови.. У вихованні дитини позивачу допомагають батьки, а відповідач має намір влаштувати своє особисте життя. Між ними відсутні фактичні шлюбні відносини, шлюб існує формально.

Оскільки подружжя проживає окремо та не можуть добровільно дійти згоди щодо місця проживання дитини, заявник звернувся до відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради із заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним.

24.01.2024 надійшла заява від позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання призначено на 22.02.2024.

29.01.2024 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

02.02.2024 надійшла заява від позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 22.02.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 19.03.2024.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, просить такий задоволити. Пояснив, що з дружиною разом не проживають, вона фактично створила сім`ю з іншим чоловіком. Наміру примирюватись не мають.

Відповідачка позов визнала частково. Пояснила, що на даний час проживає окремо від чоловіка та дитини, оскільки у неї є друга сім`я з іншим чоловіком, а тому підтримала вимогу щодо розірвання шлюбу. З приводу визначення місця проживання дитини зазначила, що син дійсно перебуває на утриманні батька, оскільки у неї відсутня можливість жити з дитиною і займатись його вихованням. Вона фактично проживає з іншим чоловіком, який не може знайти спільну мову з сином. Тому вважає, що в інтересах дитини буде краще залишити його проживати у батька. Можливо в майбутньому вона забере сина до себе.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. З приводу задоволення позову покладається на думку суду.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що 09.08.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 , актовий запис №228.

Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно з Актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином за адресою: АДРЕСА_1 . Членами комісії встановлено, що у вказаному будинку умови проживання задовільні. Загальна площа квартири 60 кв.м. Квартира облаштована усіма необхідними меблями та побутовою технікою, є газо-, водо-, електропостачання, індивідуальне опалення.

Згідно з інформацією, наданою Закладом дошкільної освіти №28 «Берізка» загального розвитку, дитину в садочок приводить та забирає батько ОСОБА_1 . ОСОБА_4 завжди охайний та доглянутий. Батько постійно відвідує батьківські збори, присутній на святах та розвагах, які проходять в садку. Приймає активну участь у співпраці з вихователями закладу щодо виховання сина.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила та письмово засвідчила, що ОСОБА_1 проживає з сином. Дитина завжди доглянута, батько возить дитину у садок, гуляє і проводить час із дитиною. Батько є відповідальний та привітний. Колишня дружина позивача ОСОБА_6 з ними не проживає.

Свідок ОСОБА_7 письмово засвідчила, що ОСОБА_1 проживає з сином. Батько займається його вихованням, відводить у садок і гуляє з ним. Батько є відповідальний і ввічливий.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з батьком, який займається його вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене, а особливо інтереси дитини, суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою місця реєстрації останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ухвалив:

позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 09.08.2018, який зареєстровано Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №228.

Визначити місце проживання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як основним та єдиним утримувачем та таким, що самостійно виховує дитину , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.03.2024.

Суддя Нагірна О.Б.