РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/225/24

провадження у справі № 2/0285/609/24

01 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………....……...Літвин О. О.,

секретаря………...................................Клечковської М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі половини його доходу щомісячно до повноліття доньки.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком дитини, однак не виконує свої зобов`язання по її утриманню, хоча є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Донька проживає разом з нею і вона сама піклується про неї і забезпечує.

Ухвалою від 17.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Правом подати відзив на позов відповідач не скористався.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ст.180 СК України, ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками вказаного обов`язку визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).

Положеннями СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст.180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст.185); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст.198).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності.

Встановлено, що сторони з 25.04.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Усі троє зареєстровані за однією адресою, однак зі змісту позову слідує, що відповідач проживає в Республіці Польщі, окремо від своєї дитини, домовленості щодо утримання якої подружжя не досягло.

Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

На думку суду, позовні вимоги безпідставно завищені.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони і знівельовує можливість суду втручатися у їх взаємовідносини. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Тобто, тягар доказування обставин, покладених в основу позовних вимог, покладається саме на позивача, який і має довести обґрунтованість заявлених вимог. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення), допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми (тобто дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування). Посилання на факти, без їх доведення належними та допустимими доказами, не може бути підставою для задоволення заяви.

Як на підставу стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, позивач посилалась на стан здоров`я дитини, а саме необхідність постійного її лікування у спеціалізованому закладі ТОВ «Міждисциплінарний дентальний центр ім. Ю. В. Опанасюка» в м Київ з метою формуванням вірного прикусу та можливості дитині нормально їсти, що згідно ст.185 СК України може бути додатковими витратами і надає позивачу право окремо звернутись до суду з відповідним позовом.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові, які можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідач є здоровою особою 46 років. Доказів наявності в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків або будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання матеріальної допомоги позивачу, суду надано не було.

Звернення матері до суду з даним позовом свідчить про те, що батько не достатньо приймає участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя.

Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної дитини сторін, враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Україні; потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя своєї доньки, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір буде реальним, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення дитини і позивача, відповідатиме, як інтересам дівчинки, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Суд зауважує, що метою стягнення аліментів на утримання не може бути безпідставне збагачення іншого з батьків за рахунок аліментних виплат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову.

Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

починаючи стягнення з 12.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття, до 30.10.2035.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуюча суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин