Справа № 452/791/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

"04" березня 2024 р. м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі цієї заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти перебувають на її утриманні, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Розглянувши надані суду матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, відповідно до положень вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявницею надана копію сертифікату про реєстрацію народження дитини, яка видана відповідним компетентним органом США (з перекладом на українську мову).

На підтвердження того факту, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявницею надана копія сертифікату про реєстрацію народження дитини, яка видана відповідним компетентним органом США (без перекладу на українську мову).

Копії сертифікатів про реєстрацію народження дитини є іноземними офіційними документами.

Відповідно до ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» (далі - Конвенція), набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

США також є країною учасницею даної Конвенції.

Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.

Відповідно до статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

За положеннями Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Заявницею надані сертифікати про реєстрацію народження дітей без проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, що позбавляє і суд можливості використати ці документи як письмові докази.

Крім того, факт, що діти проживають з заявницею (і де саме) взагалі жодним доказом не підтверджено.

Вищевикладене свідчить, що заявницею не було надано належних доказів, що підтверджують обставини, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, судом встановлено, що заяву подано без додержання вимог, викладених у п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, тому суддя дійшла висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.165,166 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя