Справа № 750/9523/23
Провадження № 2/750/74/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої - судді Логвіної Т.В.,

секретаря - Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

у червні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» звернулось до суду з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 04.07.2023 позовну заяву прийнято до провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.08.2023 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та просить застосувати строки позовної давності.

Представник позивача надіслав відповідь на відзив, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.05.2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір АМ/7088764, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «ГАЗ 330232-414» д.р.н. НОМЕР_1 .

29.12.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 330232-414» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz E-класс» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернувся власник пошкодженого авто. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхових актів № ОЦВ-19-32-42/1 від 24.01.2019 року та № ОЦВ-19-32-42/2 від 31.01.2019 року, 07.02.2019 року було сплачено 99 000.

Як вбачається з позовної заяви ДТП сталося внаслідок незабезпечення належного технічного стану автомобіля.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п.п. 38.1.1, п. 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазначає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазначає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ.

Відповідно до п. 7.38, 7.39 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для:

3 нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД.

7 років для інших легкових КТЗ,

3 роки для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років для мототехніки.

Відповідно до 7.39 вищевказаної методики Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу 1 цієї Методики;

Відповідно до пп. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу це реєстрація, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше. Новий транспортний засіб це транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію (пп. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу). Транспортні засоби, що використовувалися - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видано реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_4 датою першої реєстрації автомобіля 2013 року випуску є 26.08.2017.

З урахуванням вищевикладеного станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди -29.12.2018 року, згідно технічних характеристик пошкодженого автомобіля, підстави для нарахування коефіцієнту фізичного зносу були відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи ремонтна калькуляція від 28.01.2019 року складена за допомогою програмного забезпечення Audatex на підставі переліку пошкоджень зафіксованих в протоколах огляду від 02.01.2018 року та 02.01.2019 року.

У статті 993 ЦК України зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 виплаченого страхового відшкодування внаслідок транспортної пригоди, яка сталась 29.12.2018.

23.07.2021 та 29.09.2021 року боржнику було направлено досудове попередження № 08-03-14/1-04/6696. Домовленості що до сплати заборгованості в досудовому порядку досягнуто не було.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу є правомірними.

Поряд з цим, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Отже при регресі строк позовної давності обчислюється з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування.

Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено позивачем 07.02.2019 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» звернулося 21 червня 2023 року, суд приходить до висновку, що трирічний строк звернення до суду позивачем пропущено.

Отже, в даному випадку сплив строк позовної давності, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 200/13392/13-ц, від 27 грудня 2018 року по справі №373/2348/16-ц, від 23 травня 2018 року по справі № 199/1848/16, від 28 березня 2018 року по справі № 183/791/16-ц, від 25 жовтня 2018 року по справі № 203/8457/13-ц.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи відмову в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 256, 258, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» (м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 04.03.2024.

Суддя