ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2562/24 Справа № 216/1621/21 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 216/1621/24за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про зобов`язання виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року (суддя Онопченко Ю.В.), ухвалене в приміщенні Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіз позовом, який мотивовано тим, що він 29 грудня 2020 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Для обліку нарахувань та сплати за спожиті послуги з централізованого опалення за вказаною квартирою відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 . Із витягу з особового рахунку вбачається заборгованість у розмірі 44 238,01 грн за житлово-комунальні послуги, а саме послуги з централізованого опалення за період до 29 грудня 2020 року.

Просив суд зобов`язати КПТМ «Криворіжтепломережа» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 грудня 2020 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у позивача ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_1 , набутої як спадщина, виник обов`язок щодо сплати заборгованості за надання послуги з централізованого опалення стягнутого за рішенням суду зі спадкодавця ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не має законних підстав для виключення з особового рахунку позивача № НОМЕР_1 суми заборгованості попередніх власників, що виникла до отримання квартири у спадок, а саме за період до грудня 2020 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи та не враховано, що на момент виникнення заборгованості у квартирі АДРЕСА_1 позивач в ній не проживав, не був її власником та не отримував послуг, які надавались відповідачем. Свідоцтво про право на спадщину не містить застережень про переведення боргу попереднього власника до нового власника. Діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на правомірність рішення суду та необґрунтованість апеляційної скарги позивача, просить рішення Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її відхилити.

Представник відповідача - КПТМ «Криворіжтепломережа» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 , прийняв у спадщину квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 7).

07 жовтня 2020 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» за надання послуги з централізованого опалення в розмірі 42 154,05 грн, яка утворилася за адресою: АДРЕСА_2 за період часу з 01 листопада 2015 року по 01 січня 2020 року (а.с.53-55).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_1 , набутої як спадщина, виник обов`язок щодо сплати заборгованості за надання послуги з централізованого опалення стягнутого за рішенням суду зі спадкодавця ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не має законних підстав для виключення з особового рахунку позивача № НОМЕР_1 суми заборгованості попередніх власників, що виникла до отримання квартири у спадок, а саме за період до грудня 2020 року.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18.

При цьому, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб, який не суперечить закону.

Отже, з урахуванням наведених обставин, позивач обрано ефективний спосіб захисту порушеного права, відповідно до положень наведеної норми (статті 5 ЦПКУ), який, у випадку доведення нею порушення її прав, підлягає відновленню, шляхом зобов`язавши відповідачів виключити з особових рахунків відповідні суми заборгованості попереднього власника квартири.

За таких обставин, суд першої інстанції, не визначившись у достатній мірі із характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до них, не встановив, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивачки, та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання виключити з суми заборгованості за житлово-комунальні послуги попереднього власника квартири з підстав невірно обраного позивачкою способу захисту цивільного права, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Згідно пункту 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який вступив в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємець відповідає за боргами спадкодавця в межах реальної вартості успадкованого ним майна.

Отже, заборгованість попереднього власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , входить до складу спадщини та її спадкоємці відповідають за цими боргами в межах реальної вартості успадкованого ними майна.

Як вбачається з матеріалів справи, саме позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 29 грудня 2020 року державним нотаріусом Шабліян С.М., а тому на нього покладено обов`язок відповідати за боргами спадкодавця.

Відповідно до вимог статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КПТМ «Криворіжтепломережа» про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості за спожиті комунальні послуги попереднього власника квартири.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2024 року.

Головуючий О.О. Тимченко