Справа № 296/9706/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"26" січня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, третя особа ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, просить:

- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 (двадцяти трьох) років;

- стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 184181,33 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу з ОСОБА_2 у них народився син - ОСОБА_3 .

Позивачка вказує, що з 01.09.2023р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпочав навчання в Державному університеті «Житомирська політехніка». Термін навчання у вищевказаному навчальному закладі за освітнім ступенем «бакалавр» становить з 01.09.2023р. по 30.06.2027р. Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денній формі, а відповідач самостійно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, ОСОБА_1 просить суд вимогу щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.

Також позивачка зазначає, що за відповідачем, на підставі рішення суду від 11.06.2009р., існує заборгованість за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на 01.08.2023р. становить 184181,33 грн. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить вимоги позовної заяви задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.11.2023р. залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, була повідомлена про час та місце розгляду справи. Від неї 26.01.2024р надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Від третьої особи ОСОБА_3 26.01.2024р. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.10.2005р. серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно довідки ДУ «Житомирська політехніка» від 13.09.2023р. № 364, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальністю 073 «Менеджмент» групи МО-70 факультету бізнесу та сфери обслуговування денної форми навчання. Навчається на договірній основі та не отримує стипендії. Термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» з 01.09.2023р. по 30.06.2027р. (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання виконавчого листа №2-2967/09, виданого Богунським районним судом м. Житомира 11.06.2009р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито виконавче провадження ВП № 65538607, що підтверджується постановою головного державного виконавця Компанцева Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.06.2021р. (а.с 15).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 65538607 від 28.08.2023р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за період з березня 2017р. по липень 2023р. зі сплати аліментів становить 184181,33 грн. (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, є законними.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає до стягнення, суд враховує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на договірній основі на денній формі, грошове забезпечення (стипендію) не отримує. В свою чергу, відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має (доказів протилежного суду не надано).

За вказаних обставин, враховуючи принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд дійшов висновку про необхідність визначення аліментів у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Відносно вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 184181,33 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що заборгованість по виплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин, останнім не спростовано розрахунок пені, який надала позивач, а розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, суд вважає доведеною наявність передбаченої ч.1 ст.196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із ОСОБА_2 .

Суд бере до уваги розрахунок, який надала позивач, та вважає, що сума пені з березня 2017р. по липень 2023р., яка підлягає стягненню з відповідача, становить 184181,33 грн.

За вищевстановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідності до ст. 191 сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 280-281, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, в розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.09.2023р. і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2017р. по липень 2023р. в розмірі 184181,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В. П. Маслак

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

адреса реєстрації: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

адреса реєстрації: АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_3

Третя особа:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

адреса реєстрації: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_4