Провадження № 2/761/3811/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як свідчать матеріали позову ТОВ «Житло-сервіс» заявляєдо ОСОБА_1 вимогу про стягнення заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а саме послуг наданих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, ОСОБА_1 , по м. Києву зареєстрован в АДРЕСА_2 .

При цьому, як свідчить вищезазначена довідка, буд. 3-5 по вул. Круглоуніверситетська територіально відноситься Печерського району м. Києва.

За положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, передає справу на розгляд іншому суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, передача справи на розгляд іншому суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, позовна заява повинна бути передана на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32, 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: