19.02.2024 Справа № 363/6192/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лукач О.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Оксана Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

2 листопада 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла надіслана представником позивача - адвокатом

Шестаковим В.Ю. вказана позовна заява, у якій позивач просить:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16491 від 16.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № від 07.11.2019, з усіма додатками і додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору

№14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021) та ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим написом становить 78806,46 грн;

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, стягнуті в ході виконання ВП НОМЕР_3 по примусовому виконанню виконавчого напису №16491 від 16.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною у розмірі 20876,27 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені судові витрати у розмірі 11510,40 грн., яка складається із: 1073,60 грн - судового збору за подання позовної заяви та 536,80 грн - заяви про забезпечення позовної заяви; 9900,00 грн. - витрати на юридичні послуги, докази про що буде долучено до справи в процесі судового розгляду.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис №16491 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № від 07.11.2019, з усіма додатками і додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (правонаступник - ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021) та ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Виконавчим написом становить 78 806,46 (Сімдесят вісім тисяч вісімсот шість гри., 46 коп.) гривень. 29.12.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 по примусовому виконанню виконавчого напису № 16491 від 16.11.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною. 09.10.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 14.09.2023 по справі № 363/4786/23 винесено Постанову, якою замінено сгягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 з виконання виконавчого напису №16491 від 16.11.2021 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Позивач, звертаючись до суду, вважає, що виконавчий напис №16491 від 16.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, зокрема вказує, що: кредитний договір № від 07.11.2019, який був наданий Приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а відтак, не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому; приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем як заборгованість позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та, чи не виник спір між зацікавленими особами; позивачу не було надіслано та отримано письмової вимоги про усунення порушень боржника. А тому позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім цього, позивач зазначає, що в ході виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 по примусовому виконанню виконавчого напису №16491 від 16.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, на підставі постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з позивача були стягнуті кошти в розмірі 20876,27 гривень. Посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, а також, що виконавчий напис №16491 від 16.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною є таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала, а тому заявлено вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів відповідачем.

Одночасно із позовною заявою, адвокатом подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада

2023 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику, з підстав та мотивів зазначених у вказаному судовому рішенні.

Іншою, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, а саме - у випадку відсутності реєстрації електронного кабінету - адвокату Шестакову В.Ю. зареєструвати такий кабінет та надати суду відповідні відомості (витяг з Електронного суду), а також зазначити про відомості наявності або відсутності електронного кабінету у інших учасників провадження.

6 листопада 2023 року на електронну адресу суду та через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшли заяви до яких, на виконання вимог ухвали суду від 3 листопада 2023 року, долучено відомості про наявність/відсутність в учасників провадження зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІСТ.

7 листопада 2023 року представником позивача - адвокатом Шестаковим В.Ю. подано до суду заяву про забезпечення позову у цій справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду від 08 листопада 2023 року, задовольнивши заяву сторони позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення, що проводиться на підставі виконавчого напису №16491 від 16 листопада 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № від

7 листопада 2019 року, у розмірі 78806,46 гривень, яке здійснюється в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, до набрання рішенням суду у цивільній справі №363/6192/23 законної сили.

Іншою ухвалою суду від 8 листопада 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України.

Позивач отримала копію ухвали суду у справі особисто 10 листопада 2023 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Відповідачам копії ухвал суду про забезпечення позову та про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками, було надіслано в порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, які, з урахуванням положень пункту 4 частини сьомої статті 128 ЦПК України, було доставлено до їх електронних кабінетів 10 листопада 2023 року. Проте відповідачі не скористалися правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, та не подали до суду відзиви на позовну заву. Інших заяв по суті чи клопотань з процесуальних питань на адресу суду не надходило.

Копії ухвал суду від 08 листопада 2023 року та копія позовної заяви з додатками, за відсутності відомостей про наявність у них електронних кабінетів, було надіслано третім особам засобами поштового зв`язку (частина сьома статті 43, частина шоста статті 128 ЦПК України), проте судова кореспонденція, надіслана приватному нотаріусу повернулася до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання», а третьою

особою - приватним виконавцем отримано особисто 13.11.2023.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

09 січня 2024 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання від представника позивача - адвоката Шестакова В.Ю. про долученя до матеріалів справи доказів понеси позивачем судових витрат.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Після відкриття провадження у справі та під час її розгляду, встановлено наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки, на відміну від інших заяв та клопотань, поданих представником позивача та які містяться у справі, а також копій позовних заяв для інших учасників у справі, які повернулися до суду без вручення адресатам, оригінал позовної заяви ОСОБА_1 , що надійшла до суду, не містить підпису представника позивача - адвоката Шестакова В.Ю.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням положень частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого

2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано представнику позивача - адвокату Шестакову В.Ю. строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подання до суду позовної заяви у тій самій редакції з підписом представника позивача - адвоката Шестакова В.Ю., яким було надіслано позовну заяву до суду засобами поштового зв`язку.

06 лютого 2024 року позивачем подано до суду позовну заяву, яка містить підпис її представника - адвоката Шестакова В.Ю.

Таким чином, у суду наявні усі підстави для ухвалення рішення по суті спору.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 07 листопада 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, згідно умов якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «maney BOOM». Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20000 грн.

На вказаному договорі відсутні відомості про його нотаріальне посвідчення

(а.с. 15-17).

16 листопада 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, на підставі статті 262 Цивільного кодексу України, статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року №296/5, та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від

29 червня 1999 року №1172, запропоновано «стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, IBAN НОМЕР_1 в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209), (надалі - «Стягувач»), заборгованість, що виникла за Кредитним договором № від 07.11.2019року, з усіма додатками та додатковими угодами (надалі - «Кредитний договір»), який укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»), , та ОСОБА_1 (надалі - «Боржник»), 13.12.1981 року народжений, місце народження - Невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце роботи: невідоме.

Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ІНФІНАНС» () за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Канітал» () на підставі Договору № 14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021 року.

Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.07.2021 року по 27.10.2021 року.

Сума заборгованості за Кредитним договором № від 07.11.2019 року, становить 78306,46 гривень (Сімдесят вісім тисяч триста шість гривень 46 копійок), з яких:

-заборгованість за процентами та комісією за період з 14.07.2021 року по 27.10.2021 року в сумі - 70346,49 грн (сімдесят тисяч триста сорок шість гривень 49копійок);

-заборгованість за сумою кредиту за період з 14.07.2021 року по 27.10.2021 року в сумі - 7959,97 грн. (Сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 97 копійок).

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача:

Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить загальну суму 78806,46 (Сімдесят вісім тисяч вісімсот шість гривень 46 копійок).»

Вчинений виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №16491 (а.с.18).

29 грудня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем, який розглянувши заяву представника ТОВ «Вердикт капітал» про примусове виконання рішення про примусове виконання виконавчого напису №16491, виданого 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження № 68016914; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.19, 20-25).

При примусовому виконанні виконавчого напису №16491, виданого 16 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О., у виконавчому провадженні НОМЕР_3 винесено також інші постанови, зокрема: 26 січня 2022 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 що отримує дохід у підприємство з іноземними інвестиціями «МАКДОНАЛЬДЗ КЖРЕЙН ЛТД» (код ЄДРПОУ/РНОКПП 23744453) та здійснювати відрахування у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 87019,10 гривень із доходів/заробітної плати боржника у відповідності до чинного законодавства за реквізитами одержувача - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. (а.с. 26-27); 09 жовтня

2023 року - постанову про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої замінити сторону стягувана з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (а.с. 28).

Згідно відповіді приватного виконавця Канцедал О.О. від 19.10.2023 №10617 на адвокатський запит Шестакова В.Ю. від 16.10.2023, станом на 19.10.2023 по виконавчому провадженню НОМЕР_3 приватним виконавцем Канцедалом О.О. стягнуто 20876,27 гривень, які розподілено в порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 29,30).

Позивач в обґрунтування позову зокрема зазначає про допущені під час вчинення

16 листопада 2021 року виконавчого напису №16491 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. порушення норм статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та пункт 3.2 Глави 16 Порядку №295/5, оскільки приватний нотаріус не пересвідчилася в безспірності вимог відповідача до позивача, вчинила виконавчий напис про стягнення за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально та позивачу не було надіслано та отримано письмової вимоги про усунення порушень боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Пронотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 Закону України «Про нотаріат».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат».

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано Кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Згідно з позицією вказаного Суду, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням вищевказаного, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року.

Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від

29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вчинення нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від

29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості.

Крім цього, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня

2019 року в справі №357/12818/17.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже, у суду є усі підстави дійти висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення порядку його вчинення, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості.

У матеріалах справи відсутні докази які б спростовували доводи позивача та заявлені ним позовні вимоги.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги у цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, стягнуті в ході виконання ВП НОМЕР_3 по примусовому виконанню виконавчого напису №16491 від 16.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною у розмірі 20876,27 грн.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, розмір стягнених грошових коштів з заробітної плати позивача на користь відповідача, на підставі виконавчого напису від №16491 від 16.11.2021, у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3, становить 20876,27 грн.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Враховуючи, що в ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 16491, виданого 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Тобто правові підстави набуття відповідачем - ТОВ «Вердикт капітал» 20876,27 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем ТОВ «Вердикт капітал» на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 20876,27 грн.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня

2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від

06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Так, позивачем заявлено про стягнення з відповідача - ТОВ «Вердикт капітал» на її користь судових витрат у розмірі 11510,40 гривень, які складаються із судового збору у розмірах 1073,60 грн - за подання позовної заяви та 536,80 грн - заяви про забезпечення позову, а також 9900,00 грн. - витрати на юридичні послуги.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн - за подання позовної заяви та 536,80 грн - за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 11, 12).

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зокрема щодо позовних вимог до відповідача ТОВ «Вердикт капітал», суд вважає, що відповідно до статті 141 ЦПК України, із вказаного відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1610,40 гривень.

Згідно із пунктами 1-3 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: Договір №16/10-23 про надання правничої (правової) допомоги від 16 жовтня

2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шестаковим В.Ю., відповідно до якого вартість послуг становить 9900,00 грн; Ордер серії АА №1368191 від 27.10.2023 виданий на підставі Договору №16/10-23 від 16.10.2023; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 31-34).

Крім цього, до клопотання про доручення до матеріалів справи доказів щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, долучено копії квитанцій про сплату позивачем Шестакову В.Ю. за надання правничої (правової) допомоги по договору

№16/10-23 від 16.10.2023 у розмірах: 2000,00 грн, 2500,00 грн, 2000,00 грн, 3400,00 грн

(а.с. 90-93), а також Акт від 29 грудня 2023 року, складений ОСОБА_1 та адвокатом Шестаковим В.Ю. до договору про надання правничої (правової) допомоги № 16/10-23 від 16.10.2023 (а.с. 94).

Так, як зазначено у вказаному Акті, адвокат надав правову допомогу: юридичне консультування Клієнта (1 год., 1000,00 грн.); юридичний аналіз справи, сталої судової практики, збір доказів (1 год., 1000,00 грн.); складання і направлення адвокатського запиту приватному виконавцю (1000,00 грн.); складання, оформлення та подачу від імені та в інтересах Клієнта позовної заяви з додатками до суду (4 год., 4000,00 грн.); складання, оформлення та подачу від імені та в інтересах Клієнта заяви про забезпечення позову до суду (2 год., 2000,00 грн.); судовий супровід справи і супровід справи у виконавчому провадженні (складання і подання заяв, клопотань, представництво в суді, забезпечення документообігу, тощо (0,9 год., 900,00 грн.)).

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними

(§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу) та зважаючи на складність справи з огляду на те, що дана категорія справ, не представляє складності, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін та без проведення судових засідань, слід дійти висновку про неспівмірність розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в частині підготовки та подачі позовної заяви у розмірі 9900,00 гривень, який є завищеним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на правову допомогу до 4000,00 гривень, оскільки такий розмір витрат на правничу допомогу є об`єктивним та співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом змісту позовної заяви та доданих документів, ціною позову та значенням справи для позивача.

Відповідно до вимог частини першої статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, оскільки клопотань від учасників справи про скасування заходів забезпечення позову не надходило, враховуючи норми статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 128, 133, 134, 137, 141, 174, 258, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Оксана Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16491 від

16 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору

№14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021) заборгованості за Кредитним договором № від 07 листопада 2019 року у розмірі 78806,46 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 20876 (двадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 27 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса:

АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , юридична адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602;

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, адреса: АДРЕСА_2 ;

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, адреса: 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, офіс 507 (Бізнес Центр «Карат»).

Суддя О.П. Лукач