У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Будз М.В.,

представника стягувача ОСОБА_1 ,

представника Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шкільняка В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П"ятковського Василя Івановича,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на рішення головного державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П"ятковського Василя Івановича, у якій просила визнати незаконною та скасувати постанову від 28.02.2024 про закінчення виконавчого провадження №64683657 по виконавчому листі № 2 301/11 від 30.11.2011, а виконавчий лист повернути у Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого виконання.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_2 зазначила, що зобов`язання за вказаним виконавчим листом було виконано боржниками добровільно поза межами виконавчого провадження в сумі 30566.26 дол. США. За таких обставин банк списав позичальнику шляхом прощення пеню в сумі 1700 дол. США. Однак, 29 лютого 2024 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадженння, в якій зазначив про стягнення з неї в користь держави виконавчого збору 3674.46 додарів США. Також, державним виконавцем 28 лютого 2024 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64683657 із підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (погашеннязаборгованості у повному обсязі). Враховуючи вказане, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження. У даному випадку не відбулось фактичного стягнення боргу у вказаній сумі, яка була прощена банком, однак це не враховано при розрахунку суми виконавчого збору. Вказане свідчить про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження ухвалена без урахування вимог закону, що стало підставою для звернення до суду із даною скаргою.

12.03.2024 року від представника стягувача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» Данилевич А.Б. надійшли письмові пояснення на подану скаргу, у яких вона зазначає, що між сторонами (боржником та стягувачем) було досягнуто згоди щодо погашення заборгованості за кредитом, на виконання досягнутих домовленостей боржником у добровільному порядку, без примусового їх стягнення органом ДВС, було сплачено заборгованість. При цьому, сума боргу 1700 дол. США прощена-списана банком, тобто у даному випадку не відбулось фактичного стягнення боргу на вказану суму.

12.03.2024 року від Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли письмові заперечення на скаргу, в яких зазначено, що на примусовому виконанні у вказаному відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 64683657 з примусового виконання виконавчого листа № 2-301/11, виданого Теребовлянським районним судом 30.12.2011 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління AT «Ощадбанк» боргу за кредитним договором № 44 від 17.03.2008 року у сумі 60 014,63 доларів США, з них заборгованість за кредитом - 51000 доларів США; проценти за кредитом - 7 314,63 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату кредиту - 1500 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 200 доларів США; шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_2 та передане останньою згідно із іпотечним договором від 19.03.2008 року в іпотеку банку нерухоме майно: домоволодіння загальною площею 118,4 кв. м, житловою площею 55,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПНВ: 22478368; земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: 030030392; земельну ділянку площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 030030393.

З метою виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем здійснювались виконавчі дії. 21.02.2024 року АТ «Державний ощадний банк» повідомило відділ ДВС про те, що станом на 21.02.2024 року заборгованість ОСОБА_2 згідно із виконавчим листом №2 301/11, виданим 30.12.2011 року Теребовлянським районним судом сплачено в повному обсязі. Враховуючи вказане, керуючись пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" 28.02.2024року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та на підставі статті 40 вказаного закону винесено постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження. Враховуючи вказане, представник ДВС вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження відповідає вимогам законодавства, просить відмовити у задоволенні скарги.

Скаржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак 11.03.2024 року подала до суду клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за її відсутності.

У судовому засіданні представник стягувача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» Данилевич А.Б. підтримала подані нею письмові пояснення, зазначивши, що оскільки у даному випадку не відбулось фактичного стягнення боргу на суму 1700 дол. США, розрахунок суми виконавчого збору є помилковим, тому право боржника підлягає судовому захисту.

Представник Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шкільняк В.Є. у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказав, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимог закону.

Вивчивши матеріали скарги та докази подані до неї, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 року в справі №2 - 301/11 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/020 філії Тернопільське обласне правління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення боргу, частково задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/020 філії Тернопільське обласне правління ПАТ «Державний ощадний банк України» борг за кредитним договором № 44 від 17 березня 2008 року у сумі: 60014,63 доларів США (що в гривневому еквіваленті складає 479510,89 грн.) з них: заборгованість за кредитом - 51000 доларів США (407484,9 грн.); проценти за кредитом - 7314, 63 доларів США (58443,16 грн.); пеню за несвоєчасну сплату кредиту 1500 доларів США (11984,85 грн.); пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 200 доларів США (1597,98 грн.) шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_2 та передане останньою згідно з іпотечним договором від 19 березня 2008 року в іпотеку банку нерухоме майно:

- домоволодіння загальною площею 118,4 кв. м, житловою площею 55,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПНВ: 22478368;

- земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 030030392;

- земельну ділянка площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 030030393 шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

Позов ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/020 філії - Тернопільське обласне правління ПАТ «Державний ощадний банк України», третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє позовних вимог ОСОБА_2 , про визнання припиненим кредитного договору, задоволено розірвано договір № 44 від 17 березня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/020 філії - Тернопільське обласне правління ПАТ «Державний ощадний банк України». Стяґнуто із ОСОБА_3 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/020 філії Тернопільське обласне правління ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді.

Для примусового виконання вказаного рішення Теребовлянським районним судом Тернопільської області 30.12.2011 року видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління AT «Ощадбанк» борг за кредитним договором № 44 від 17.03.2008 року у сумі 60 014,63 доларів США шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_2 та передане останньою згідно із іпотечнем договором від 19.03.2008 року в іпотеку банку нерухоме майно.

02.03.2021 року до відділу на примусове виконання поступила заява стягувача разом з оригіналом виконавчого листа № 2-301/11 від 30.12.2011 року, що видав Теребовлянський районний суд про залишок боргу, який підлягає примусовому стягненню в сумі 36 744,64 доларів США.

Керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 02.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

02.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 102887.56 грн.

05.01.2024 року позивачльник звернувся з заявою до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», у якій висловив бажання сплатити у добровільному порядку заборгованість, поза межами виконавчого провадження, у сумі 30566,26 доларів США та у зв`язку із складним фінансовим становищем просив списати шляхом прощення йому боргу пені в сумі 1700 доларів США та 3% річних 3458,88 доларів США.

Згідно із листом за вих.№ЕЛ-4797/55/5.8-05/2024 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 22.01.2024 року після розгляду заяви ОСОБА_3 банк повідомив останнього, що заява розглянута та за результатами розгляду заяви вирішено: не застосовувати до ОСОБА_3 , як позичальника та майнового поручителя ОСОБА_2 нарахованих 3% річних, інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, та пеню за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором №44 від 17.03.2008 року, та стягнутих відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 у справі №2-301/11 (пеня - 1700,00 дол.США), та рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.06.2022 у справі №606/1285/21 (3% річних -3 458,88 дол. США), всього на суму 5 158,88 дол. США, за умови сплати останнім до 29.02.2024 року всієї суми заборгованості основного боргу за кредитним договором №44 від 17.03.2008 року у розмірі 30 566,26 дол.США.

На виконання вимог зазначеного листа банку було сплачено заборгованість наступним чином: 15.02.2024 року згідно із квитанцією №420 було сплачено позичальником в касу банку борг в сумі 10 566,30 дол. США (квитанція надається); 16.02.2024 року згідно із квитанцією №320 сплачено борг в сумі 10 000 дол. США ОСОБА_2 (квитанція надається); 16.02.2024 року згідно із квитанцією №620 сплачено борг в сумі 10 000 дол. США ОСОБА_4 (квитанція надається).

21.02.2024 року за вих. №55/5.8-05/19481/2024 банк видав на ім`я позичальника довідку, що заборгованість по кредитному договору №44 від 17 березня 2008 року сплачена в повному обсязі.

Отже, зі суми яка підлягала стягненню на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження фактично сплачено - 35 044,64 дол. США, а заборгованість в сумі 1700 дол. США пені, банком прощена-списана, фактично дана сума боргу не сплачувалась боржником, заборгованість по кредитному договору сплачувалась в касу банку поза межами виконавчого провадження, а також у зв`язку із домовленістю з банком про прощення- списання боргу.

Листом від 21.02.2024 року за вих.№55/5.8-04/19483/2024 банк повідомив ДВС про те, що заборгованість по виконавчому документу у ВП 64683657 сплачена в повному обсязі.

28.02.2024 року головним державним виконавцем Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П`ятковським В.І. у виконавчому провадженні №64683657 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-301/11 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною постановою винесено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

В подальшому, 29.02.2024 року головним державним виконавцем Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П`ятковським В.І. відкрито виконавче провадження №74307358 з примусового виконання постанови №64683657 від 02.03.2021 року, виданої Теребовлянським ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції, про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави виконавчого збору у розмірі 3674,46 доларів США. Того ж дня у вказаному провадженні винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

При вирішенні скарги на дії та рішення державного виконавця суд керується Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 статті 19 Закону передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З досліджених судом доказів вбачається, що сплата заборгованості та прощення частини боргу ОСОБА_2 відбулося у період, коли виконавче провадження №64683657 на підставі виконавчого листа у справі № 2-301/11 було відкрите та перебувало на виконанні у відділі ДВС, яким здійснювались заходи щодо примусового виконання рішення.

На думку суду, сплата заборгованості та часткове прощення боргу, що відбулося у відкритому виконавчому провадженні, свідчить про те, що боржник борг погасив не добровільно.

Таким чином, на момент отримання повідомлення стягувача АТ «Державний ощадний банк України» від 21.02.2024 року про погашення в повному обсязі боргу ОСОБА_3 за кредитним договором № 44 від 17.03.2008 року у Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були відсутні підстави не завершувати виконавче провадження або завершити його на іншій підставі, ніж передбачено пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічного висновку за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2023 року у справі №2-148/10.

Щодо доводів скаржника про неправомірність винесення оскаржуваної постанови з підстав неправильного розрахунку витрат виконавчого провадження, оскільки у даному випадку не відбулось фактичного стягнення боргу в сумі 1700 дол. США, яка була прощена банком, що не враховано при розрахунку суми виконавчого збору (3684.46 доларів США), суд зазначає, що сума витрат виконавчого провадження була визначена у постанові про відкриття виконавчого провадження №64683657 від 02.03.2021 року. Оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження лише винесено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору без розрахунку та зазначення суми виконавчого збору. При цьому, суд зазначає, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини, які підтверджені дослідженими доказами, суд приходить висновку, що головний державний виконавець Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П`ятковський В.І. при винесенні постанови від 28.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 64683657 по виконавчому листі № 2-301/11 від 30.12.2011 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, та ним правомірно винесено оскаржувану постанову, а тому суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 77, 81, 258-261, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П"ятковського Василя Івановича - постанову про закінчення виконавчого провадження №64683657 від 28 лютого 2024 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.03.2024 року.

Суддя Л.С. Ромазан