Справа № 2-547/10
УХВАЛА

"27" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ

в грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, поданою в її інтересах представником адвокатом Лукіянчиним Ігорем Петровичем, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року по справі №2-547/2010 було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №100 від 28 грудня 2006 року, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, згідно договору застави, посвідченого 28 грудня 2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий № 5426, а саме: транспортний засіб 2006 року випуску, марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказане рішення суду не виконано, предмет застави не реалізовано.

В подальшому, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року по справі №473/1274/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 100 від 28 грудня 2006 року, що утворилася станом на 18 червня 2016 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 17 771, 72 доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США, пеню в розмірі 62 506 грн. 44 коп. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

Частину заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2006 року, яка виникла станом на 18 червня 2016 року та складається із заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 207,67 дол. США, що еквівалентно 5 170 грн. 45 коп., та пені у розмірі 24 267 грн. 08 коп., що еквівалентно 974,40 дол. США, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» солідарно з ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2006 року, яка станом на 18 червня 2016 року, становить 1 182,07 доларів США та складається з заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 207,67 доларів США, пеню в розмірі 974,40 доларів США.

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 повністю виконана своє зобов`язання як солідарний боржник за кредитним договором № 100 від 28 грудня 2006 року, розмір якого остаточно був визначений постановою Верховного Суду, в зв`язку з чим виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було закрито.

За таких обставин, з огляду на те, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року передбачено спосіб захисту прав стягувача шляхом звернення стягнення на заставлене майно, належне ОСОБА_2 , виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року по справі № 2-547/2010 відносно неї.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Лукіянчин І.П. у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі.

Представниця відповідача АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Гофман О.Є. в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні заяви ОСОБА_1 просила відмовити з підстав, викладених у окремій заяві. Зокрема представниця стягувача вказувала на відсутність передбачених ч.2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 473/1274/16-ц, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 100, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 25745,00 доларів США на придбання транспортного засобу.

В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір застави від 28 грудня 2006 року придбаного за кредитні кошти автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім цього, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки за № 100/1 від 28 грудня 2006 року.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року по справі №2-547/2010 було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №100 від 28 грудня 2006 року, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, згідно договору застави, посвідченого 28 грудня 2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий № 5426, а саме: транспортний засіб 2006 року випуску, марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказане рішення суду не виконано, предмет застави не реалізовано.

В подальшому, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року по справі №473/1274/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 100 від 28 грудня 2006 року, що утворилася станом на 18 червня 2016 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 17 771, 72 доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США, пеню в розмірі 62 506 грн. 44 коп. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

Частину заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2006 року, яка виникла станом на 18 червня 2016 року та складається із заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 207,67 дол. США, що еквівалентно 5 170 грн. 45 коп., та пені у розмірі 24 267 грн. 08 коп., що еквівалентно 974,40 дол. США, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» солідарно з ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2006 року, яка станом на 18 червня 2016 року, становить 1 182,07 доларів США та складається з заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 207,67 доларів США, пеню в розмірі 974,40 доларів США.

Виконавчі провадження щодо виконання судових рішень (справи №2-547/2010, 473/1274/16-ц) відносно боржника ОСОБА_2 закінчені на підставі п.3 ч.1 ст. 39 ЦПК України (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Виконавчі провадження щодо виконання судових рішень по справі № 473/1274/16-ц відносно боржниці ОСОБА_1 закінчені на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЦПК України.

08 липня 2021 року державним виконавцем Першого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) Кашарайло К.С. відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого 07 червня 2013 року по справі №2-547/2010 стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання; та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Проте, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також й інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від необґрунтованого стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як зазначалося вище, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року передбачено спосіб захисту прав стягувача шляхом звернення стягнення на заставлене майно, належне ОСОБА_2 , в рахунок наявної заборгованості за кредитним договором №100 від 28 грудня 2006 року. Предмет застави не реалізовано, перебуває в розшуку. Визначений в подальшому судовим рішенням обсяг відповідальності солідарного боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №100 від 28 грудня 2006 року виконано нею в повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року, ухваленого в справі № 2-547/2010 за позовом Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене, відносно боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2024 року.

Суддя Л.В.Лузан