ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4423/24
провадження № 2-н/753/237/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Найда Ірена Андріївна про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2024 р. ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Найда Ірена Андріївна звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатами вивчення заяви суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим кодексом.

Також в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» закріплено положення, що заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності.

При цьому, загальні правила підсудності врегульовані ст. 27 ЦПК України, зокрема частиною 1 цієї статті встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, за підсумовуючим аналізом наведених правових норм суддею встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи. Застосування у наказному провадженні альтернативної або виключної підсудності процесуальним законодавством не встановлено.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, згідно відповіді №473955 від 01.03.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Водночас, за вимогами п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Суд не бере до уваги посилання заявника у заяві про видачу судового наказу щодо визначення підсудності вказаної заяви за правилами альтернативної підсудності, зокрема за зареєстрованим місцем проживання або перебування позивача, оскільки, як встановлено вище, положеннями ст. 162 ЦПК України визначені загальні правила підсудності вказаної заяви, що передбачені саме ст. 27 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись стст 165, 166, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Найда Ірена Андріївна про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко