Номер справи 237/336/24
Номер провадження 2-о/237/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.24 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заява обґрунтована наступним. Заявник зазначає, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і мала дівоче прізвище ОСОБА_5 .

08.06.1969 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 та взяла його прізвище, ОСОБА_7 , про що видане свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 08.06.1969 року.

Зазначене підтверджується відповідними записами та виправленнями інспектора по кадрам у її трудовій книжці.

Також, вона на ім`я ОСОБА_8 отримала свідоцтво № 392 про закінчення кулінарного відділення Донецького кооперативного професійно-технічного училища у 1966 році.

У заявниці є рідна сестра, ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 від тих же самих батьків, що і вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та мала дівоче прізвище ОСОБА_5 , про що видане свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 7.08.1965 р.

24 жовтня 1969 року її сестра, ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_11 та взяла його прізвище, ОСОБА_12 , що підтверджується довідкою від 30.11.2005 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Після розлучення із ОСОБА_11 сестра заявниці уклала шлюб із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та взяла його прізвище, Такташов, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 5.03.1977 р.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у родини ОСОБА_14 народилась дитина, ОСОБА_15 , якій видано свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 11.12.1979 року.

Остання приходиться заявниці рідною племінницею.

31 жовтня 1997 року ОСОБА_15 уклала шлюб із ОСОБА_16 та взяла його прізвище, ОСОБА_17 , про що видане свідоцтво про укладання шлюбу НОМЕР_5 від 31.10.1997 р.

Від шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина, ОСОБА_19 , якому видано свідоцтво про народження НОМЕР_6 .

З урахуванням родинних зв`язків останній є двоюрідним внуком заявниці.

Відповідно ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вона приходиться бабусею.

Починаючи з 1999 року ОСОБА_1 стала проживати з родиною ОСОБА_17 однією сім`єю, допомагаючи виховувати ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Так, з початку вони проживали по АДРЕСА_1 . У 2003 році вони разом переїхали до квартири АДРЕСА_2 . У 2008 році їх сім`я переїхала за адресою: АДРЕСА_3 , а у 2011 році - у приватний будинок АДРЕСА_4 . У 2014 у зв`язку із окупацією м. Донецька вона разом із родиною ОСОБА_17 були вимушені виїхати до м. Маріуполя, де проживали на різних найманих квартирах. У період з 2016 по 2020 роки разом вони проживали по АДРЕСА_5 .

У 2004 році ОСОБА_1 призначена пенсія за віком у мінімальному розмірі, тобто у розмірі мінімального споживчого бюджету, яка була її єдиним джерелом для існування.

У листопаді 2020 року її онук, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 познайомився із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з якою почав підтримувати стосунки.

27 січня 2021 року її онук, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уклав із Державною прикордонною службою України Контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу.

З цього часу ОСОБА_19 став проходити службу у відділенні технічних засобів Охорони державного кордону відділі прикордонної служби Ялта (тип В) першого прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України з місцем дислокації смт. Ялта Маріупольського району Донецької області.

В зв`язку із необхідністю перебування ОСОБА_19 за місцем дислокації підрозділу, у смт. Ялта Маріупольського району Донецької області за взаємною згодою родини Комісарук було прийнято рішення про переїзд ОСОБА_19 разом із своєю цивільною дружиною, з якою він почав проживати разом, та ОСОБА_1 по АДРЕСА_6 , а родина в складі ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та їх малолітньої доньки, ОСОБА_20 за іншою адресою у м. Маріуполь.

У 2021 року ОСОБА_1 отримувала пенсію у розмірах 1782 грн. та 1867 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку НОМЕР_7 , відкритому у акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

На той час ОСОБА_19 став отримувати постійний дохід у розмірі 18 тис. грн. на місяць, який був достатній для утримання власної сім`ї та взяв на себе обов`язок подальше утримання ОСОБА_1 , оскільки її пенсії у розмірі 1867 грн., яка була єдиним її доходом, було недостатньо для самостійного існування, а інші особи, які за законом зобов`язані її утримувати, відсутні.

Так, починаючи з квітня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 почали проживати разом в будинку, який вони наймали у смт. Ялта Маріупольського району Донецької області.

В подальшому, з 27 жовтня 2021 року разом вони переїхали до квартири АДРЕСА_7 .

Спільно проживаючі разом вони вели спільне господарство, зокрема, заявниця займалась домашнім господарством, спільно харчувались, мали спільний бюджет, зокрема, вона існувала за рахунок отриманих доходів, отриманих її онуком, ОСОБА_19 , разом витрачали кошти на утримання житла та інші побутові питання із зазначеного бюджету, тобто в них виникли взаємні права та обов`язки, притаманні родині.

Про те, що із 2021 року вона проживала разом із онуком, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який взяв на себе обов`язок її утримання та утримував її до початку воєнної агресії Російської федерації відомо її племінниці, ОСОБА_18 , її чоловіку, ОСОБА_16 , цивільній дружині ОСОБА_19 , ОСОБА_2 та іншим.

Крім того, у них в гостях дома у смт. Ялта Маріупольського району та м. Маріуполь Донецької області неодноразово бували друзі ОСОБА_19 та ОСОБА_2 , зокрема, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інші, які бачили, що заявниця разом проживала разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_19 . Останній їм розповідав, що взяв на себе обов`язок її утримання.

На початку війни, 24 лютого 2022 року внаслідок воєнної агресії з боку Російської Федерації ОСОБА_1 разом із цивільною дружиною ОСОБА_19 , ОСОБА_2 та родиною Комісарук були вимушені виїхати із м. Маріуполя до Волинської області, а її онук залишився у місті Маріуполі захищати його від ворога.

3 березня 2022 року ними було втрачено зв`язок із ОСОБА_19 .

Знаходячись, у м. Ковель Волинської області ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 народила сина, ОСОБА_26 .

У вересні 2022 року ОСОБА_1 дізналась, що її онук, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у березні 2022 року під час бойових дій у м. Маріуполь загинув.

Тоді ж, у вересні 2022 року вони переїхали до м. Києва. Разом із ОСОБА_2 та її сином, ОСОБА_26 вони стали проживати по АДРЕСА_8 .

З моменту народження дитини, ОСОБА_26 та до теперішнього часу заявниця завжди знаходилась поруч та допомагала у його вихованні.

На теперішній час заявниця є одинокою літньою жінкою. ЇЇ чоловік, ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 загинув у 1999 році. Своїх дітей не має. Інші прямі родичі, які б могли доглядати за нею та забезпечувати її утримання також відсутні.

Встановлення даних фактів потрібно їй для встановлення статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та подальшого оформлення пенсії.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з неможливістю документально підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_19 та ОСОБА_1 , факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з квітня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 , факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого онука, ОСОБА_19 з квітня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 , заявник змушена звернутись до суду з питання встановлення факту, що має юридичне значення.

У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Згідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до п. г ч. 3 ст. 37 зазначеного Закону непрацездатними членами сім`ї також вважаються дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно ст. 38 цього Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічні норми закріплені і в Законі Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зокрема, статтею 30 Закону визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

У відповідності до п. г ч. 4 цієї статті непрацездатними членами сім`ї також вважаються дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

Згідно ст.. 31 зазначеного Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно п. 2 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається, у тому числі сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку до членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України, у тому числі належать утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

У відповідності до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Нормами ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81,315, 319 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 доводиться ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 бабусею.

Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 РНОКПП НОМЕР_10 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 з квітня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 на утриманні свого онука, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 з квітня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 членом сім`ї загиблого Захисника України, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Ліпчанський