Справа № 509/5201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П. про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 р., ухваленому у даній справі, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволений та шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 31.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 1532) розірваний.

02.02.2024 року, представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кострич М.П. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив суд, скасувати заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 р. та призначити справу до розгляду в загальному порядку, посилаючись на неналежне сповіщення відповідачки про розгляд вказаної цивільної справи, так як остання в цей час знаходилась за кордоном, та могла прийняти участь у справі, у зв?язку з чим просила суд, надати їй та чоловікові (позивачу) більший термін для примирення подружжя, ніж був призначений судом, терміном 1 місяць згідно ухвали суду від 04.12.2023 р. Також, представник відповідачки стверджує, що в заяві представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В. про розгляд справи за їхньої відсутності не була надана згода позивача щодо заочного розгляду справи, стороною позивача не надано суду достатніх доказів того, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо ведення спільного господарства, а також доказів втрати почуття любові один до одного, доказів негативного ставлення один до одного, завдяки чому, подружні відносини і шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились, доказів фактичного не проживання подружжя разом і не ведення спільного господарства, і в загалі, не доведено суду з боку позивача, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивача, як це було вказано в рішенні суду. При цьому, представник відповідачки у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду, стверджує, що відповідачка має намір зберегти сім?ю і не бажає розлучатися з позивачем, в якому у сторін немає спільних дітей, натомість у відповідачки від попереднього шлюбу є двоє неповнолітніх дітей, які сприймають позивача як свого батька, називаючи «татом».

В судове засідання, представник відповідачки (заявниці) ОСОБА_1 адвокат Костричв М.П. не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши на електронну адресу суду клопотання з проханням про розгляд його заяви про перегляд заочного рішення суду, яке він підтримав та просив задовольнити, призначеного на 01.03.2024 р. у його відсутність та відсутність відповідачки (заявниці) ОСОБА_1 (а.с. 80).

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Ролінський В.В. в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши на електронну адресу суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду, яке вважає законним та обґрунтованим та з проханням про проведення судового засідання без його участі та участі позивача, додавши до своєї заяви відео-файли з невідомими особами, які намагалися викрасти позивача ОСОБА_2 з подвір?я будинку за адресою : АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом 30-ти днів з дня початку розгляду справи по суті.

В заяві про перегляд заочного рішення суду, представник відповідачки посилається на неможливість явки ОСОБА_1 в судове засідання, коли було ухвалене заочне рішення суду через нібито її знаходження за кордоном, що на його думку є поважними причинами неявки відповідачки.

Однак, суд вважає, вказані твердження представника відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кострича М.П. хибними, голослівними та не підтвердженими документально в силу ст.ст. 76-83 ЦПК України, а тому судом до уваги не приймаються.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.12.2023 р., яка набрала законної сили і ніким не була оскаржена - було частково задоволено клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П. і надано строк на примирення сторін терміном 1 місяць, а не 6-ть місяців, як просив представник відповідачки, з урахуванням строку спільного проживання майже 9 років, а також відсутності спільних дітей у подружжя, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 191 ЦПК України щодо строку для примирення подружжю, який не може перевищувати 6-ти місяців (а.с. 46).

Також, представник відповідачки стверджує, що в заяві представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В. про розгляд справи за їхньої відсутності не була надана згода позивача щодо заочного розгляду справи (а.с. 51-53).

Суд встановив, що у вказаній заяві дійсно відсутня згода представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В. на заочний розгляд справи. В той же час, суд вважає, що відсутність вказаної згоди на заочний розгляд і в подальшому ухвалення судом рішення в заочному порядку - не призвело до будь-яких негативних чи тяжких наслідків чи порушення прав позивача або відповідачки, а тому числі, у світлі норм ЄКПЛ, а тому є суто формальною процедурою суду, враховуючи відсутність з боку позивача або його представника щодо відсутності згоди на ухвалення судом рішення в заочному порядку, адже заочний розгляд справи у цивільному процесі є одним із найбільш ефективних засобів боротьби із зловживаннями з боку відповідачів їх процесуальними правами у цивільному процесі у зв?язку з необхідністю забезпечувати своєчасність цивільного судочинства.

Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Єврпи державами-членами стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більше ефективно.

Суд звертає увагу представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П. на той факт, що після спливу строку на примирення подружжя, терміном 1 місяць згідно ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.12.2023 р., яка набрала законної сили і ніким не була оскаржена, наступне судове засідання було призначене на 08.01.2024 р., про яке відповідачка ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи за її відсутності, письмових клопотань не надіслала, а тому в судове засідання не з?явилась без поважних причин, що відповідає приписам ст. 288 ЦПК України (а.с. 48).

Крім того, суд вважає, що під час слухання справи, ні відповідачкою, ні її представником ОСОБА_3 не було надано суду відзив на позовну заяву, а також до заяви про перегляд заочного рішення суду - представником відповідачки не були надані суду докази, на які він посилається, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так чином, представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Костричем М.П. в порушення вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не надано суду будь-яких доказів, на які він посилається, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому у суду було достатньо підстав обмежитись матеріалами справи, наданих представником позивача для висновків, викладених у рішенні суду та ухвалити рішення в заочному порядку згідно ст.ст. 280-283 ЦПК України.

Щодо дітей відповідачки від попереднього шлюбу, які начебто називають позивача «татом», суд зауважує, що тільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою, а ОСОБА_5 16.10.2023 р. вже виповнилося 19 років (а.с. 35).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П. про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 р.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов?язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Отже, суд дійшов висновку про хибність тверджень представника відповідачки про істотність його доказів для нібито правильного вирішення справи з підстав, описаних вище.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Устименко проти України») поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин - є прямим порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, на підставі вище викладеного можна прийти до висновку, що відповідачка свідомо проігнорувала отримання судової повістки з викликом до суду, навмисно і штучно затягуючи розгляд даної справи, що дозволило Овідіопольському райсуду Одеської області у відповідності до Закону прийняти рішення в заочному порядку щодо задоволення позовних вимог позивача в заочному порядку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку представником відповідачки не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів про об`єктивні причини необізнаності про дану судову справу, або про поважні причини неявки, а також неможливості подачі відзиву на позовну заяву з поважних причин, а також, не надано до суду жодних належних доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час винесення заочного рішення.

За таких обставин, суд вважає, що вищезазначена заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 року по даній справі є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними, а обставини та доводи, на які посилається представник відповідачки надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи, і направлені на штучне затягування розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П. про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.01.2024 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 01.03.2024 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій