єдиний унікальний номер справи 546/1646/23
номер провадження 2/546/127/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Сербіненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитного договору,

УСТАНОВИВ:

Представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі ТОВ «Росвен Інвест Україна») подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.07.2023 між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №03448-07/2022, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 08.07.2022 направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №03448-07/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://www.zecredit.com.ua/. 08.07.2022 відповідач прийняв (акцент) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №03448-07/2022 на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W490 котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 08.07.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №03448-07/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями. 28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №28072023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №28072023 від 28.07.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги складала: 30 200 грн 00 коп. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 30 200 грн 00 коп заборгованості за кредитним договором та 2 684 грн судового збору.

Ухвалою суду від 04.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження, визначено проводити розгляд справи з викликом осіб.

22.01.2024 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник посилається на те, що доказів укладання договору на який посилається позивач, який би за формою відповідав вимогам цивільного законодавства позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. В той же час, позивачем не надано до суду жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем кредитних коштів. Щодо відступлення права вимоги хочу звернути увагу суду на наступне. Позивач стверджує, що нібито набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023. Як доказ набуття права вимоги, позивач надає до суду договір факторингу № 28072023 від 28.07.2023 витяг з реєстру боржників № 1, та роздруківку яку сам позивач виготовив під назвою "витяг з реєстру боржників № 1. В договорі факторингу № 28072023 від 28.07.2023 відсутні ПІБ відповідача. У вказаному договорі взагалі відсутня будь яка інформація, щодо осіб за якими відступається право вимоги. Як вбачається із договору факторингу, перелік осіб повинен міститись у реєстрі боржників. Поданий позивачем реєстр боржників, із підписом сторін уклавши договір факторингу № 28072023 від 28.07.2023 не містить жодної інформації стосовно відповідача. Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

08.07.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №03448-07/2022.

Згідно п.п. 1.1.,1.2.,1.3. договору позики ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в сумі 8 000 грн 00 коп на 20 днів тобто до 27.07.2023 під 273,75 % річних. Також сторонами підписується графік платежів та інформація про контактні дані кредитодавця (а.с. 5-9).

28.07.2033 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 28072023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 03448-07/2022 від 08.07.2022 , укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (14-16-а).

До позовної заяви додано реєстр боржників до Договору факторингу № 28072023 відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступив право вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» за кредитний договір №03448-07/2022 від 08.07.2022 (а.с. 17-19).

Позивачем надано суду розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 30 200 грн 00 коп з яких: по тілу кредиту 8 000 грн 00 коп, по відсотках за користування кредитом - 22 000 грн 00 коп (а.с. 11-13).

Разом із тим, позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ «Росвен Інвест Україна» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви копія кредитного договору від 08.07.2022 №03448-07/2022, копія договору факторингу від 28.07.2023 № 28072023, розрахунок заборгованості за кредитним договором не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів.

У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою підтвердження виконання умов вищезазначеного кредитного договору, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості відсутні.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»)

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, передбачено ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, передбачено частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, позивачем не надано достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог, внаслідок чого в позові слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову у завалення позовних вимог, судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 13, 78, 83, 141, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», ЄДРПОУ - 37616221, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавеля, буд. 6;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача - ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя - І.В. Сербіненко