УХВАЛА

19 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 522/23276/17

провадження № 61-1636ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої ОСОБА_1 , до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченка Максима Олександровича про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, скасування записів про право власності, визнання права власності, визнання електронних торгів недійсними, витребування майна

та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державне підприємство «Сетам», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації» в особі Державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , через систему «Електронний Суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року в указаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду

та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана

з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якому зазначено, що про існування постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року заявник дізнався лише

01 січня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, після

її оприлюднення.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформленаз порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності

в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом

з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі

у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Оприлюднення в ЄДРСР тексту судового рішення не замінює виконання функції суду щодо вручення судового рішення.

З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази

в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави

з відповідними доказами.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,

що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно

до закону.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги повинно бути додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявником зазначено, що оскільки він є правонаступником ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вона була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України

«Про судовий збір», оскільки була особою з інвалідністю ІІ групи, на нього розповсюджуються вимоги пункту 9 частини першої статті 5 Закону України

«Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору.

Однак такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 55 ЦК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи

у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Разом із тим, відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права

та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за твердженням

ОСОБА_1 була особою з інвалідністю ІІ групи і на неї розповсюджувалася пільга щодо сплати судового збору, така пільга не може бути успадкована ОСОБА_1 , оскільки не входила до складу спадщини ОСОБА_3

на підставі статті 1219 ЦК України.

За таких обставин заявнику необхідно надати суду докази сплати судового збору за подачу касаційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на момент подання позовних заяв) судовий збір справляється

у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову

та у фіксованому розмірі.

З рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року

та постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року вбачається,

що ОСОБА_3 неодноразово подавала уточнення до позову, і останні нею подані у січні 2020 року, а тому судовий збір розраховується судом, виходячи

з розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, тобто станом на 01 січня 2020 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 102,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою

до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою

до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»

за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві

і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється

у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень встановлено, що ОСОБА_3 заявила

8 вимог немайнового характеру (визнання протиправним та скасування рішень державних реєстраторів, скасування записів у державному реєстрі, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна; скасування рішень приватних нотаріусів, скасування записів про право власності, визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування акта приватного виконавця про проведені електронні торги, визнання недійсним

та скасування свідоцтва про придбання майна з публічних торгів) та дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на нерухоме майно

та витребування майна на її користь).

Також у липні 2019 року ОСОБА_7 подала до суду зустрічну позовну заяву

про визнання за нею права власності на спірну квартиру.

Ухвалою Приморського районного суду від 25 листопада 2019 року прийнято

до розгляду зустрічну позовну заяву разом з первісною позовною заявою ОСОБА_3 .

Отже, заявнику при поданні касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір

як за первісною позовною заявою, так і за зустрічною позовною заявою, оскільки з вимог прохальної частини касаційної скарги він не погоджується з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року та постановою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року, просить їх скасувати

та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За таких обставин заявнику необхідно сплати судовий збір за:

- первісним позовом розмір судового збору становить 16 816 грн (за вимоги немайнового характеру (2 102 х 0,4 х 8 х 200 % = 13 452,80 грн) та за вимоги майнового характеру (2 102 х 0,4 х 2 х 200 % = 3 363,20 грн);

- зустрічним позовом розмір судового збору становить 1 536,80 грн

(1 921 х 0,4 х 200 %).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Загальний розмір судового збору за подачу касаційної скарги становить

14 682,24 грн (16 816 грн + 1 536,80 грн) х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, заявнику необхідно уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо зустрічного позову ОСОБА_7 . Зазначити чи погоджується він

з рішенням судів попередніх інстанцій в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 та надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи,

у якій уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо зустрічного позову ОСОБА_7 .

Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявник відповідно

до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 14 грудня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені частиною третьою статті 393 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк