ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2764/22 Номер провадження 22-ц/814/1219/24Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю.А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю представників відповідача адвокатів Костенка В.О., Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Костенко Володимиром Олександровичем,

на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року, постановлену суддею Ткачук Ю.А., про призначення експертизи,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

25.07.2022 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 06.09.2022, у якій просить:

- встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- внести до актового запису №920, складеного 16.09.2003 відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні зміни: в графі «батько» замість прізвища « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування вимог позову зазначає, що у 1998 році його мати, ОСОБА_6 , познайомилася із ОСОБА_3 . Із березня 1999 року вони разом працювали на ДНВП «Об`єднання комунар», де ОСОБА_3 займав керівну посаду. Їх знайомство згодом переросло у близькі відносини, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народився він, ОСОБА_2 . Відомості про батька у актовому записі про народження записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України « ОСОБА_7 ». З огляду на те, що ОСОБА_3 у часи відносин з ОСОБА_6 та народження дитини перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та не мав наміру його розривати, спільної заяви батьками при народженні дитини не подавалося.

Незважаючи на відсутність у свідоцтві про народження відомостей про ОСОБА_3 , як батька ОСОБА_2 , він постійно дбав про сина та його матір, проводив з ними багато часу, вони разом відпочивали, були поєднані спільним побутом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . За життя останнього між ним та ОСОБА_6 питання щодо визнання батьківства не підіймалося, а позивач був неповнолітнім та не міг самостійно подати до суду таку заяву. Наразі питання батьківства має для позивача принципове юридичне значення, а тому для реалізації спадкових прав, просить вимоги позову задовольнити.

19.10.2023 представник позивача - адвокат Огієнко Б.С. звернувся в суд із клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, поставивши на їх вирішення питання «Чи є біологічна спорідненість за чоловічою лінією (за Y-хромосомою) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Просить поновити строк для звернення в суд із таким клопотанням, як пропущений з поважних причин, зумовлених тим, що лише після отримання відзиву та категоричного заперечення відповідача факту батьківства, у позивача виникла необхідність доведення таких вимог на підставі висновку експерта.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 16.11.2023 клопотання представника позивача ОСОБА_8 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи - задоволено.

Призначено у цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлено запитання: 1) Чи є біологічна спорідненість за чоловічою лінією (за Y- хромосомою) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Повну оплату вартості експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України, відповідно до якого, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у цивільній справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвала вмотивована нормами ст.104 ЦПК України та висновком районного суду, що для встановлення обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання.

Відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Костенко В.О., не погодився із ухвалою районного суду та оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання відмовити.

Наголошує, що предметом розгляду даної справи є встановлення факту батьківства, а не братерства між сторонами. Тоді як для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи потрібні біологічні матеріали батька, а не відповідача - ОСОБА_1 , який не є особою, стосовно якої встановлюється батьківство, тому і проводити таку експертизу неможливо.

Такі доводи апеляційної скарги обґрунтовує позицією Верховного Суду у справі №399/1029/15-ц від 16.05.2018, за змістом якої, за відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо; а також Інструкцією про порядок відбирання зразків букального епітелію для проведення судових молекулярно-генетичних експертиз, за якої для проведення молекулярно-генетичних експертиз у цивільних справах про спірне батьківство проводиться за одночасної присутності дитини, батька і матері.

Вважає, що позивач пропустив строк на звернення в суд із таким клопотанням, а наведені ним підстави для його поновлення не є поважними.

14.02.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача- адвоката Огієнка Б.С. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану.

Зазначає, що за відсутності можливості забору вихідного біологічного матеріалу батька, у зв`язку з його смертю, результати судової молекулярно-генетичної експертизи щодо наявності чи відсутності біологічної спорідненості за чоловічою лінією між сторонами, сприятиме повному та всебічному розгляду цієї справи й дозволить суду прийняти неупереджене та виважене рішення.

28.02.2024 представник позивача адвокат Огієнко Б.С. звернувся в суд із заявою про розгляд справи без його участі.

У суді апеляційної інстанції представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідача,перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.07.2022 ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви від 06.09.2022, просив: установити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести до актового запису №920, складеного 16.09.2003 відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні зміни: в графі «батько» замість прізвища « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_5 »./а.с.2-7, 51 т.1/

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 07.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 20.10.2022./а.с.55 т.1/

20.02.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у задоволенні якої просить відмовити./а.с.85-90 т.1/

19.10.2023 представник позивача - адвокат Огієнко Б.С. звернувся в суд із клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Харківського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експерта просить поставити питання «Чи є біологічна спорідненість за чоловічою лінією (за Y-хромосомою) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 »./а.с.198 т.1/

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення експертизи, районний суд визнав необхідним проведення такої експертизи, оскільки для вирішення питання необхідні спеціальні знання.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 2, 3 ч.1 ст.43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Тлумачення норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст.128 СК України). При цьому факт батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів зокрема, висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA. № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Із матеріалів справи убачається та правильно установлено судом першої інстанції, що позивач, реалізуючи право, передбачене п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України, звернувся до суду із клопотанням про призначення експертизи, яка має на меті з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи та для яких необхідні спеціальні знання, а саме: для визначення біологічної спорідненості за чоловічою лінією (за Y-хромосомою) між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 .

При цьому проведення експертизи, яка потребує ексгумації ймовірного батька є не єдиним способом встановлення кровної спорідненості, проведення експертизи на рівні «брат- брат» за чоловічою лінією (за Y-хромосомою) між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є таким же достовірним та інформативним. Тому таке експертне дослідження може бути ефективним та доводити з вірогідністю близької до 100% обставин справи, які підлягають встановленню. При цьому, призначення експертизи є частиною дослідження обставин у справі, та в сукупності з іншими обставинами, дозволить суду максимально повно з`ясувати обставини у справі, сприятиме встановленню істини.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, а питання порушення позивачем строку звернення в суд із клопотанням про призначення експертизи суперечать принципу змагальності та у розумінні ч.3 ст.376 ЦПК України не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга відповідача не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Костенко Володимиром Олександровичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак