Провадження № 2/243/432/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Головне управління Державної споживчої служби в Донецькій області про порушення прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Головне управління Державної споживчої служби в Донецькій області про порушення прав споживача.

Позов обґрунтовує тим, що позивач зареєстрований та постійно проживає з жовтня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою за споживання природного газу було відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Для перереєстрації особового рахунку до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулась представник позивача Лень Т.В. на підставі довіреності посвідченої нотаріусом, яка надала довідку з КП «ЖЕК № 1» в якій було вказано, що ОСОБА_3 помер та у зв`язку з чим знятий з реєстрації за вказаною адресою, а також надала всі документи на квартиру та довідку про смерть ОСОБА_3 .

Однак, Слов`янським управлінням по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» було відмовлено представнику позивача в праві перереєстрації особового рахунку або відкритті нового, оскільки працівники відповідача вимагали від ОСОБА_2 копії документів, що містять персональні дані та які, як вважає представник позивача не мають ніякого відношення до споживання газу, а саме документ на право власності та технічний паспорт на квартиру, паспорт та ідентифікаційний код. Всі ці документи містять персональні дані та є конфіденційною інформацією про фізичну особу.

Позивач також зазначив, що ордер на квартиру АДРЕСА_2 було отримано в серпні 1992 року. В цей же час в квартирі був встановлений газовий лічильник за кошти власників квартири. Квитанції за споживання газу Слов`янським управлінням по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» не надавалися позивачу та не вівся облік, не знімали покази з лічильника.Квитанції за споживаний природний газ споживачі виписували самостійно. Вперше позивач отримав квитанцію по сплаті за споживаний газ за січень 2020 року, в якій був вказаний борг за користування природним газом. Однак, як вказує позивач, заборгованості за споживання природного газу за даною адресою в нього немає.

Також, позивач вказав, що з 01.10.2020 постачальником природного газу за адресою: АДРЕСА_1 була «остання надія» Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в подальшому стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Газовий лічильник за вказаною адресою працює без повірки з 1999 року, коли кожна повірка повинна відбуватися кожні сім років. Показники газового лічильника стали не відповідати дійсності, про що представником позивача ОСОБА_2 було повідомлено відділ «Обліку газу» по телефону, однак їй відповіли, що оскільки газовий лічильник знаходиться у споживача, то необхідно передавати покази за споживання природного газу. Після чого, представник позивача відправила поштою письмову заяву з проханням зняти газовий лічильник для повірки та ремонту, однак на її заяву ніякої відповіді не було. В подальшому ОСОБА_2 через секретаря керівника Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» зв`язалась по телефону з відділом «Обліку газу», та пояснила причину свого звернення, на що їй відповіли, що прийдуть працівники їхньої установи та складуть відповідний акт, однак який їй не відомо, та через декілька днів прийшов контролер для зняття показів, які не відповідають дійсності.

Позивач зазначив, що газовий лічильник є його власністю та він може самостійно здати на повірку газовий лічильник, однак Слов`янське управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» відмовляє позивачу це зробити, обґрунтовуючи це тим, що повірку газового лічильника будуть робити працівники Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

У зв`язку з чим просить суд:

-визнати діяльність відповідачів протиправною, оскільки вони діють з грубим порушення прав позивача, гарантованих Конституцією України та Законами України, що створює загрозу життю та здоров`ю позивача;

-визнати діяльність відповідачів, яка протирічить ст. ст. 2, 3 Закону України «Про національну безпеку України»;

-визнати вимогу відповідачів щодо сплати послуг без укладення договорів, та вимогу сплачувати послуги від померлої особи за зобов`язанням від 2020-2021 років протиправними;

-визнати відсутність договорів на транспортування газу без обґрунтування ціни транспортування газу та кількості транспортованого газу в місяць, без вказівки обов`язків Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»;

-зобов`язати відповідачів довести розміри вказаного споживаного газу позивачем та на яких умовах відповідачі вказали кількість споживаного газу в декілька раз більше чим встановлено КМУ від 23.03.2016 за № 203;

-зобов`язати Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» зняти газовий лічильник позивача на повірку, скласти акт тільки про зняття лічильника та вказати про наявність пломб, без вказівок показників лічильника, оскільки вони не відповідають дійсності. Надати дозвіл позивачу здати лічильник на повірку та ремонт самостійно.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, в заяві про усунення недоліків просив суд всі судові засіданні здійснювати за його відсутності, та вказав, що його інтереси буде представляти ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Представник позивача ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності від 22.10.2021, посвідченої державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Браташевською Г.О., та зареєстрованої в реєстрі № 2-583, приймала участь в судових засіданнях призначених на 21.12.2021 на 10-30 годину та 09.02.2022 на 15-00 годину, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні призначеному на 28.02.2024 на 10-00 годину представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, участі не приймала.

Разом з тим, суд зауважує, що 17.01.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка просила відкласти розгляд справи, та справу не розглядати доки не буде можливості розгляду справи в залі судових засідань.

З приводу даної заяви, суд вважає необхідним звернути увагу сторони позивача та зазначити наступне.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан введено на всій території України з 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який станом на час прийняття даної ухвали триває.

Під час дії в Україні воєнного стану Слов`янський міськрайонний суд Донецької області здійснює правосуддя, виходячи з реалій воєнного часу та необхідності дотримання загальних засад цивільного провадження, керуючись реальною поточною обстановкою, що склалася в державі, при умові відсутності небезпеки для учасників справи.

Наказом № 29 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, у зв`язку із широкомасштабною агресією РФ, впроваджено дистанційну роботу суду.

Тобто, робота Слов`янського міськрайонного суду Донецької області не припинена.

Всім учасникам справи та, зокрема представнику позивача судом неодноразово повідомлялося та роз`яснювалося у викликах до судових засідань, що розгляд справи відповідно до ст. 212 ЦПК України здійснюється в режимі відеоконференції за допомогою комунікаційної платформи EASYCON для чого необхідно авторизуватися до підсистеми відеоконференцзв`язку в Електронному кабінеті системи «Електронний суд», або учасники справи можуть брати участь в судовому засіданні з приміщення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за адресою: вул. Добровольського, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область, або з приміщення будь-якого суду на території України. У разі участі будь-кого з учасників справи в судовому засіданні в приміщенні суду, необхідно заздалегідь повідомити нам найменування такого суду, з яким потрібно буде налагодити відеоконференцзв`язок у вказаний час, та відповідного клопотання від сторони позивача до суду не надходило.

Таким чином, суд вважає мотиви відкладення судового засідання на які посилається представник позивача є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст. 121 ЦПК України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Для того, щоб право на доступ до правосуддя було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції; ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» п.45, та «Кутіч проти Хорватії» п.25).

З урахуванням зазначеного та розумності строків розгляду справи, суд вважає можливим здійснити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених продату, час та спосіб розгляду справи позивача та його представника, яка в свою чергу, в попередніх судових засіданнях підтримала заявлені позивачем вимоги.

Відповідач Слов`янське управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечив.

Від представника відповідача Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Ляпкіної Т.С., що діє на підставі довіреності № 14 від 01.05.2023 на офіційну електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Також, відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву в якому вказав наступне.

За даними Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_3 , зареєстровано 2 особи, наявність газового обладнання газова плита, газовий водонагрівач та лічильник газу.

Сальдо особового рахунку за природний газ на показники лічильника 2949 м 3 , які виставлені на рівні планових нарахувань від 01.10.2020 у відповідності підпункту 4 п.4 гл. ІХ Постанови КМУ № 2494 від 06.11.2015 Кодексу газорозподільчих систем складає заборгованість в розмірі 2869,16 грн. за послугу розподілу також є борг у розмірі 1413,90 грн. включно жовтень 2021 року.

Стосовно переоформлення особового рахунку на іншого власника відповідач зазначив, що до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» 30.08.2018 звернулася літня жінка, їй було надано роз`яснення щодо надання відповідних документів для переоформлення особового рахунку, більше до відповідача за даним питання ніхто не звертався.

Відповідач зазначив, що для зміни власника споживача згідно до розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 є певні підстави та згідно до розділу VI глави 3 п. 6 Кодексу газорозподільчих мереж, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 споживач повинен самостійно звернутися до Оператора ГРИ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Разом із заявою про укладення договору розподілу природного газу подаються Оператору ГРМ певні документи.

З 01 жовтня 2020 року Слов`янське управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» не є постачальником природного газу.

Побутовий споживач зобов`язаний для формування об`єму для нарахування оплати за квитанціями, щомісячно фіксувати фактичні показники газового лічильника на 01 число кожного місяця та надавати інформацію до АТ «Донецькоблгаз» абонентського відділу газового господарства з 01 по 05 число і нести відповідальність за достовірність наданої інформації.

Відповідач вказав, що показники газу можливо передати зручним способом, а саме: через особистий кабінет на сайті abonentinfo.com, за певними номерами телефонів, які зазначені у відзиві на позов, фото в застосунок Viber також за певним номером телефону, смс-повідомленням зазначивши особовий рахунок та покази лічильника, та через скриньку яка розташована при вході до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

За даними, які споживач надає до АТ «Донецькоблгаз» Оператор ГРМ передає до інформаційної платформи та постачальником формується рахунок за місяць за спожитий природний газ по споживачам.

З 01.10.2020 споживач покази лічильника газу не передає. Таким чином, нарахування по теперішній час проводиться на рівні планових нарахувань у відповідності до підпункту 4 п.4 гл. ІХ Постанови КМУ № 2494 від 06.11.2015 Кодексу газорозподільчих систем.

Стосовно здійснення демонтажу лічильника газу для проведення періодичної повірки лічильника газу, відповідач зазначив, що споживач має право самостійно доставити газовий лічильник до Сервісного центру повірки та ремонту газових лічильників АТ «Донецькоблгаз». Для уточнення дати візиту працівників газового господарства по здійсненню демонтажу лічильника для проведення періодичної повірки, позивачу необхідно звернутися до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» або за телефонами вказаними у відзиві.

Вважають, що дії Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» перебувають в правовому полі законодавства України, в зв`язку з чим просять суд надати належну правову оцінку доказам, що долучені до матеріалів справи та відмовити позивачу в задоволені позову.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечив.

Разом з тим, представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» адвокатом Никоненком А.Г., що діє на підставі довіреності від 10.12.2020 № 106 на адресу суду також направлено відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідач, як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують для власних потреб та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917-р є постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до даних обліку відповідача споживач з ЕІС-кодом 56ХМ09Е00463923В був в реєстрі постачальника «останньої надії» з 01.10.2020 по 29.11.2020 та з 01.12.2020 по 20.12.2020.

24 листопада 2020 року позивач подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. З 21.12.2020 позивача включено до комерційного реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», та з цієї дати позивач перестав бути споживачем постачальника «останньої надії». Отже з 21.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує укладання у двосторонній письмовій формі.

Відповідно до п.1 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільчих систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ (ПрАТ «Донецькоблгаз») і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Відповідно до п.4 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільчих систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», як Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу.

До повноважень та функцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не належать питання повірки лічильників чи контрольної перевірки обсягів споживання, оскільки це належить до компетенції Оператора ГРМ - ПрАТ «Донецькоблгаз».

Стосовно вимог позивача щодо визнання діяльності відповідачів протиправною, оскільки вони діють з грубим порушення прав позивача, гарантованих Конституцією України та Законами України, що створює загрозу життю та здоров`ю позивача та визнання діяльність відповідачів, яка протирічить ст. ст. 2, 3 Закону України «Про національну безпеку України» відповідач вказав, що вказані вимоги є неконкретними та не належним способом захисту цивільних прав.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання вимог відповідачів щодо сплати послуг без укладення договорів, та вимогу сплачувати послуги від померлої особи за зобов`язанням від 2020-2021 років протиправними, відповідач зазначив, що вимога задоволенню не підлягає, оскільки як вказував відповідач раніше, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є укладеним з позивачем з моменту початку постачання, а з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» договір укладено на підставі заяви позивача.

Щодо вимог позивача про визнання відсутності договорів на транспортування газу без обґрунтування ціни транспортування газу та кількості транспортованого газу в місяць, без вказівки обов`язків Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»;зобов`язання відповідачів довести розміри вказаного споживаного газу позивачем та на яких умовах відповідачі вказали кількість споживаного газу в декілька раз більше чим встановлено КМУ від 23.03.2016 за № 203 та зобов`язання Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» зняти газовий лічильник позивача на повірку, скласти акт тільки про зняття лічильника та вказати про наявність пломб, без вказівок показників лічильника, оскільки вони не відповідають дійсності. Надати дозвіл позивачу здати лічильник на повірку та ремонт самостійно, не є належними способами захисту цивільних прав.

У зв`язку з наведеним відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до суду було подано відповідь на відзиви відповідачів Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в якому зазначила, що сторона позивача заперечує проти доводів викладених у відзивах відповідачами, та вказала, що ніякої заборгованості за споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 позивач немає.

Третя особа Головне управління Державної споживчої служби в Донецькій області будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечила та ніяких пояснень з приводу заявлених позивачем вимог від третьої особи до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, щоза даними Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» долучених останнім до відзиву на позов за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_3 , зареєстровано 2 особи, наявність газового обладнання газова плита, газовий водонагрівач та лічильник газу.

11 липня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серія НОМЕР_2 від 11.07.2018.

Відповідно до даних обліку відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», споживач ОСОБА_1 з ЕІС-кодом 56ХМ09Е00463923В був в реєстрі постачальника «останньої надії» з 01.10.2020 по 29.11.2020 та з 01.12.2020 по 20.12.2020.

24 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, бланк якої власноруч заповнений позивачем та підписана останнім, копію якої долучено відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до відзиву на позов.

З 21.12.2020 позивача включено до комерційного реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», та з цієї дати позивач перестав бути споживачем постачальника «останньої надії». Отже з 21.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує укладання у двосторонній письмовій формі.

Згідно вимоги про сплату за спожитий газ від 03.08.2021 № 119/4.3-7723-2021/990401832, долученої позивачем до позову слідує, що заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», боржник ОСОБА_1 , по особовому рахунку НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 виникла заборгованість за спожитий газ станом на 03.08.2021 в сумі 4755,56 грн.

Також, позивачем до позову були долучені копії квитанцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» нарахування сум за спожитий природний газ, та копій квитанцій заповнених на бланках власноруч за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: за січень 2020 року, за лютий 2020 року, за жовтень 2020 року, за грудень 2020 року, за січень 2021 року, за липень 2021 року, за грудень 2021 року, копії квитанцій заповнених на бланках квитанцій власноруч від 29.03.2005, від 20.11.2005, від 02.09.2006 та від 29.12.2011, а також копія повідомлення від 17.10.2021 про те, що станом на 08.10.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість за поставлений природний газ в сумі 2869,16 грн. та за розподіл природного газу в сумі 1442,05 грн. та лист Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 23.02.2007 № 290/11 в якому зазначені тарифи цін на природний газ для споживачів, за певні роки відповідно до змісту цього листа, при відсутності газового лічильника.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначені певні способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відмови відповідачем Слов`янським управлінням по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» позивачу в зміні власника споживача природного газу, відмови відповідача в повірці та ремонту лічильника газу та незаконного нарахування відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» боргу за спожитий газ.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 містить визначення, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно положень ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 затверджений Кодекс газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення:

1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості;

2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу;

3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу);

4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу);

5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (п.п. 2, 3 Глава 1 зазначеного Кодексу).

Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги з приєднання, яка укладається відповідно до вимог розділу V та за формою, наведеною в цьому Кодексі, визначає їх правовідносини під час виконання приєднання об`єкта замовника до газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи;

договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;

заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта;

побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п.6 глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ такі документи:

1) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на його об`єкт (приміщення);

2) копії документів замовника на право укладання договорів, а саме документів, які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб), документів, які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців), та копію документа про взяття на облік або реєстрацію у територіальних органах Державної фіскальної служби;

3) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури укладання договору розподілу природного газу (за потреби).

Якщо додані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних споживача або про укладання договору розподілу природного газу з новим власником об`єкта дані потребують уточнення, Оператор ГРМ протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви направляє споживачу (замовнику) письмовий запит щодо уточнення даних.

За відсутності зауважень або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних, а для нового споживача надає (підтверджує) сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Проходження інструктажу з техніки безпеки в обов`язковому порядку проводиться згідно «Правил безпеки систем газопостачання» № 285 від 15.05.2015 з особистим підписом власника при зверненні до абонентного відділу Слов`янського УГГ.

Відповідно до п.5.10. глави 5 розділу V «Правил безпеки систем газопостачання» № 285 від 15.05.2015 зареєстрованих в Міністерстві

юстиції України 08 червня 2015 за № 674/27119 власники (балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі)) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні, зокрема забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання.

Згідно п.1 глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно п.4 глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Відповідно глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ (пункт 1); на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду. При цьому якщо знятий лічильник газу належав Оператору ГРМ, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора ГРМ стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та надалі розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями (підпункт 1 пункту 4); у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців. При цьому якщо знятий на періодичну повірку лічильник газу перебуває у власності Оператора ГРМ, Оператор ГРМ зобов`язаний протягом двомісячного строку з дати зняття лічильника за власний рахунок забезпечити встановлення розрахункового лічильника газу на місце знятого лічильника газу (підпункт 1 пункту 5). Після встановлення повіреного лічильника газу (або проведення повірки лічильника газу на місці його встановлення) Оператор ГРМ здійснює пломбування повіреного лічильника газу, про що складає акт про пломбування, який має підписати споживач (власник або наймач об`єкта побутового споживача (пункт 8).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом».

Як було встановлено судом та вже зазначено, позивач звернувся до суду з приводу

відмови відповідачем Слов`янським управлінням по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» позивачу в зміні власника споживача природного газу, відмови відповідача в повірці та ремонту лічильника газу та незаконного нарахування відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» боргу за спожитий газ.

Всі інші вимоги позивача суд вважає є неналежними способами захисту цивільних прав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем жодного доказу стосовно обґрунтування заявлених ним позовних вимог, які були предметом розгляду в даній справі, суду не представлено.

Також, суд зауважує, що долучені позивачем до позову квитанції, які були досліджені судом під час розгляду справи не свідчать про обґрунтованість позовних вимог в частині незаконного нарахування відповідачем боргу за спожитий природний газ.

Так, згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Разом з тим, суд зазначає, що стороною позивача також не було письмово повідомлено суд про неможливість подання ними у встановлений законом строк з об`єктивних причин доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , до суду було подано заяву про призначення по справі експертизи, в задоволенні якої на підставі ухвали суду від 28.02.2024 обґрунтовано було відмовлено. Інших висновків експерта, складених на замовлення сторони позивача згідно ч.1 ст. 106 ЦПК України, останніми до суду також не надано.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі №280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18), що у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, суд, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, суд вважає необхідним звернути уваги учасників справи, що у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 760/459/16-ц (провадження № 61-8161св18) зроблено висновок про те, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд вважає за необхідним згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України компенсувати судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 714 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Головне управління Державної споживчої служби в Донецькій області про порушення прав споживача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 05.03.2024.

Суддя І.Ю. Фалін