Справа № 737/925/23
Провадження № 2/737/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Решітько А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») було укладено кредитний договір № 10362-11/2022., відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредні кошти в розмірі 8000 грн.

20 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено кредитний договір № 21650-11/2022, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 3000 грн.

31.05.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників за вказаними кредитними договорами у Реєстрі боржників, серед яких ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 42 900 грн.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 10362-11/2022 від 10.11.2022 в розмірі 31 200,00 грн та № 21650-11/2022 від 20.11.2022 року в розмірі 11 700,00 грн, разом 42 900,00 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.11.2023 року позов було залишено без руху та надано час на усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

19 грудня 2023 року від представника відповідача - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кредитні договори № 10362-11/2022 та № 21650-11/2022 ОСОБА_1 в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував.

Представник відповідача вказує, що матеріали справи містять копію договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, графік платежів, який є додатком до вказаного договору і паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису.

Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис/або ідентифікатор належить саме відповідачу.

Крім того, на думку представника, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

До суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), ХМL надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу.

Вказує, що на час подання відзиву на позовну заяву відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» коштів саме відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами.

Представник зауважує, що за змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог.

Вважає, що відповідно до законодавства відповідачем не було вчинено дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір та не надано доказів саме про реєстрацію відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, також ставить під сумнів відповідність поданих паперових копій електронних доказів, які долучено до позовної заяви оригіналам, а саме кредитних договорів № 10362-11/2022 та № 21650-11/2022.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 .

02 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що відзив є безпідставним, необґрунтованим з огляду на наступне.

При укладенні Договорів про надання фінансового кредиту клієнтом власноруч було зазначено рахунок Позичальника, на який і було перераховано кредитні кошти.

У відповідності до умов кожного з кредитних договорів (договорів позики), їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договорів.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Посилаючись на положення Закону України «Про електрону комерцію», зазначає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 вказаного Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. При цьому, кожен примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Позивач зауважує, що з врахуванням наведеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Тож позивач вважає, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, оскільки без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» не було би укладено.

Тож сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Наголошує, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» позичальником власноруч.

Кредитні договори були укладені з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позик за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.

Щодо доказів, які підтверджують надання коштів, первинних бухгалтерських документів та розміру заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

У відповідності до умов кредитних договорів, кошти надаються позичальнику безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору.

Вказує, що відповідач, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Щодо оригіналу кредитних договорів № 10362-11/2022 від 10.11.2022 року та № 21650-11/2022 від 20.11.2022 року, позивач повідомив, що відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою.

Позивач пояснює, що водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документі на комп`ютері, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа.

Таким чином, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, тому являються викладенням суб`єктивних міркувань сторони відповідача щодо даної цивільної справи та викладені в зв`язку з намаганням уникнути відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи провести за відсутності представника позивача.

В судове засіданя учасники справи не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача Пузіна Д.М. про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

10 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 10362-11/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора W817, що був надісланий на номер мобільного телефону боржника НОМЕР_1 , про що свідчить Розділ 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 7-10).

Відповідно до положень вказаного Договору відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, мета кредиту: на власні потреби. Кредит надано строком на 25 днів, тобто до 04.12.2022 року, дата надання кредиту 10.11.2022 року (а.с. 7-10).

Відповідно до умов п. 1.3 даного Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу.

У відповідності з умовами п. 2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору.

Додатком №1 до договору № 10362-11/2022 від 10.11.2022 року є Графік платежів за вказаним договором, в якому зазначено дату видачі кредиту - 10.11.2022, суму кредиту - 8000 грн, дату платежу - 04.12.2022, та суму до сплати на 04.12.2022 - 12000 грн, проценти за користування кредитом - 4000 грн, загальна вартість кредиту - 12000 грн (а.с. 10).

Крім того, 20 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 21650-11/2022, який підписано електронним підписом відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора W790, надісланого на номер мобільного телефону боржника НОМЕР_1 , про що свідчить Розділ 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 13-17).

За умовами Договору № 21650-11/2022 відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, мета кредиту: на власні потреби. Кредит надано строком на 25 днів, тобто до 14.12.2022 року, дата надання кредиту 20.11.2022 року (а.с. 13-17).

Умовами п. 1.3 даного Договору встановлено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу.

Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору.

Додатком №1 до договору № 21650-11/2022 від 20.11.2022 року є Графік платежів за вказаним договором, в якому зазначено дату видачі кредиту - 20.11.2022, суму кредиту - 3000 грн, дату платежу - 14.12.2022, та суму до сплати на 14.12.2022 - 4500 грн, проценти за користування кредитом - 1500 грн, загальна вартість кредиту - 4500 грн (а.с. 10).

Відповідно до умов п. 1.12 Договорів про надання фінансового кредиту №10362-11/2022 та №21650-11/2022 (більшість умов є однаковими) клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 1.13 Договорів).

Для підписання Договору на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує Договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора (п. 1.17 Договорів).

За матеріалами справи 10.11.2022 та 20.11.2022 відповідачем ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію, яка надається споживачу до укладення договорів про споживчий кредит (а.с. 11, 18).

Відповідно до довідок ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів іРау.ua) від 28.12.2023, між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15.09.2022, відповідно до даного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта:

- 10 11.2022 року на суму 8000 грн, картка НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.ua - 178272809;

- 20 11.2022 року на суму 3000 грн, картка НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.ua - 180305692 (а.с. 117-118).

З інформації, наданої АТ «Універсал Банк» встановлено, що станом на 10.11.2022 у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) був картковий рахунок № НОМЕР_2 у АТ «Універсал Банк». На вказаний рахунок 10.11.2022 було зарахування кошти в сумі 8000 UAH (один платіж). 20.11.2022 року на рахунок № НОМЕР_2 було зарахування коштів в сумі 3000 UAH (один платіж) (а.с. 132).

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 31.05.2023 було укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 97-101).

31.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників кількістю 3177 за вищевказаним договором факторингу, серед боржників є ОСОБА_1 (а.с. 23).

Розрахунок за вказаним Договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №19773 від 06.06.2023 року на суму 797 781,30 грн (а.с. 106).

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.05.2023 року до Договору факторингу № 31052023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 31 200,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23200,00 грн - заборгованість за відсотками за договором 10362-11/2022, а також ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 11 700,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 8700,00 грн - заборгованість за відсотками за договором 21650-11/2022 (а.с. 24, 102-105).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 10362-11/2022 від 10.11.2022 станом на 30.09.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 31200 грн (а.с. 12).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 21650-11/2022 від 20.11.2022 станом на 30.09.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 11700 грн (а.с. 19).

У відповідності з умовами пп. 3.4.2 пункту 3.4 Кредитних договорів № 10362-11/2022 від 10.11.2022 року та № 21650-11/2022 від 20.11.2022 року Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку встановленому цими договорами.

Таким чином, ОСОБА_1 отримавши у своє розпорядження грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка ним у добровільному порядку не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено Договори про надання фінансового кредиту: №10362-11/2022 від 10.11.2022 та № 21650-111/2022 від 20.11.2022 в електронній формі шляхом використання одноразових ідентифікаторів W817 та W790, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оспорювались, протилежної інформації суду не надано. Розрахунок заборгованості проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Доводи сторони відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення договорів, відсутні оригінали цифрового файлу, тому неможливо перевірити відповідність копії оригіналу не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Твердження сторони відповідача про те, що відсутні докази перерахування кредитних коштів ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» ОСОБА_1 та отримання ним цих коштів спростовується матеріалами справи, а саме інформацією, наданою АТ "Універсал Банк".

Факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується відповідними довідками (а.с. 117, 118, 132).

Натомість відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Стосовно не повідомлення відповідача про відступлення прав вимог за кредитними договорами необхідно зазначити, що відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам по кредитним договорам не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі.

Саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти в загальному розмірі 11000 грн, однак свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості ОСОБА_1 , а саме 42900,00 грн з наступних підстав.

За умовами Договору №10362-11/2022 сторони визначили, що сума кредиту становить 8000,00 грн та надається строком на 25 днів до 04.12.2022, станом на цю дату відповідач також має повернути проценти за користування кредитом у розмірі 4000 грн, що загалом становить 12000 грн та підтверджується графіком платежів (а.с. 10).

За умовами Договору №21650-11/2022 сторони визначили, що сума кредиту становить 3000,00 грн та надається строком на 25 днів до 14.12.2022, станом на цю дату відповідач також має повернути проценти за користування кредитом у розмірі 1500 грн, що загалом становить 4500 грн та підтверджується графіком платежів (а.с. 17).

Згідно з Розрахунком за Договором №10362-11/2022 сума боргу відповідача становить 31 200,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 23200,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 89-91).

Згідно з Розрахунком за Договором №21650-11/2022 сума боргу відповідача становить 11 700,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованістьі за основною сумою боргу, 8700,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.93-95).

З даних Розрахунків установлено, що після закінчення строку кредитування первісним кредитором нараховувалися проценти згідно з пунктами 2.3, 2.4 Договорів за користування кредитними коштами, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договорів

Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

З огляду на вказане, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не вправі додатково нарахувати проценти за користування кредитом.

Останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею сторони договорів встановили 04.12.2022 та 14.12.2022. Після настання відповідних дат право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою припинилося.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України).

Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає саме за ст. 625 ЦК України.

Позивач вимоги про стягнення за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 УК України не заявляв, розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

З огляду на викладене, вимога про стягнення заборгованості по процентам за межами строку дії кредитування не ґрунтується на законі, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що фактично отримані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, відповідач належним чином був ознайомлений з умовами кредитування, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості підлягає частковому задоволенню в розмірі 16500,00 грн, а саме: за кредитним договором №10362-11/2022 від 10.11.2022на загальну суму 12000,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 4000,00 грн заборгованість за відсоткам; за кредитним договором №21650-11/2022 від 20.11.2022на загальну суму 4500,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1500,00 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до платіжної інструкції № 45797 від 10.10.2023 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн (а.с. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в розмірі 16500 грн, тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1032 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 281-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитним договором №10362-11/2022 від 10.11.2022 року в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп, з яких 8000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 4000 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитним договором №21650-11/2022 від 20.11.2022 року в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 коп, з яких 3000 гривні - заборгованість за основною сумою боргу, 1500 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 1032 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. Ю. Рубаненко