РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Кам`янської селищної ради Пологівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль Олександр Михайлович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади Кам`янської селищної ради Пологівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль Олександр Михайлович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0100, площею 7,1664 гектара, яка знаходиться на території Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Перед смертю через збройну агресію РФ проти України ОСОБА_2 був вимушений виїхати на захід країни, де і помер. В серпні 2023 року позивачем серед речей померлого ОСОБА_2 було віднайденого заповіт, в якому останні заповів все належне йому майно позивачеві. Про існування зазначеного заповіту позивачеві не було відомо.

10.10.2023 позивач подала заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 13.10.2023 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль О.М. позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити їй додатковий строк два місця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 21.11.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі судді недоліків.

28.11.2023 позивачем усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено підготовче засідання, витребувано докази.

12.12.2023 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Криль О.М. надійшла витребувана судом копія спадкової справи № 31/2023 після померлого ОСОБА_2

25.12.2023 начальник Каменської селищної військової адміністрації Пологівського району Запорізької області подав до суду заяву, в якій повідомив, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

31.01.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, позивач подала до суду заяву в які просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача та третя особа раніше подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане повторно 17.08.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 205 від 23.12.2022 (а.с. 8).

Строк прийняття спадщини сплинув 21.07.2023.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вершинської сільської ради Більмацького району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі 06.02.2018 року за № 01, відповідно до якого, ОСОБА_2 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_1 , яка народилася у селі Пробудження Куйбишевського району Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 10.10.2023 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Криль О.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Криль О.М. від 13.10.2023 № 286/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого для прийняття спадщини строку.

З копії спадкової справи № 31/2023 вбачається, що інші спадкоємці спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_2 , відсутні.

В позовній заяві позивач посилається на те, що через збройну агресію російської федерації проти України її брат тимчасово переїхав до Івано-Франківської області де і помер. В серпні 2023 року вона забрала його особисті речі, серед яких знайшла оригінал заповіту, складеного на її ім`я, та документи на земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20) зазначено, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

В постанові від 17.10.2018 в справі № 681/203/17-ц Верховний Суд зазначив, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

З урахуванням того, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним, а причини пропуску позивачем строку для подання заяви для прийняття спадщини є поважними, та того, що відповідач позов визнав, суд доходить висновку, що є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями:12, 13, 76-82, 89, 200, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю у 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне рішення складене 4 березня 2024 року.

Суддя А.В. Стеценко