ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/269/17 Номер провадження 22-ц/814/136/24Головуючий у 1-й інстанції Харченко А.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Дряниця Ю.В..,

судді Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретар: Чемерис А.К.,

за участю: адвоката Острянка Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Коротенка Олега Івановича на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117860,21 доларів США; заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 180767 грн. 61 коп.; суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р. у розмірі 355994 грн. 26 коп.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 08.12.2006 р. між ВАТ «РОДОВІД БАНК», (з 17.06.2009 р.- ПАТ «РОДОВІД БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 75.1/ІЖ-002.06.1, відповідно до якого Банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 145000 доларів США терміном до 08.01.2027 року включно.

Згідно п.п.1.3. кредитного договору процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 12% річних.

11.08.2008 р. між позичальником та Банком було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, яким сторони збільшили розмір відсоткової ставки за кредитним договором у розмірі 14% річних, а додатковою угодою від 09.02.2009 р. сторони внесли зміни до графіка погашення платежів.

Позичальник зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів сплатити банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної ставки, яка вказана в п.1.3. кредитного договору, від суми простроченого платежу. 08.12.2006 р.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 75.1/ІЖ-002.06.1 від 08.12.2006 р., між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.

Відповідачі належним чином не виконували взятих на себе зобов`язань за вищевказаними договорами, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.11.2016 року становить: 117860,21 доларів США; 180767 грн. 61 коп. сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); 355994 грн. 26 коп. сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2017 року позов публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 75.1/ІЖ-002.06.1 від 08.12.2006 р., що виникла станом на 14.11.2016 р. у розмірі:

- 117860,21 доларів США сума простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), з яких: сума поточної заборгованості за кредитом 73962,32 доларів США, сума простроченої заборгованості за кредитом 25174,60 доларів США, сума поточної заборгованості за процентами по кредиту (за період з 01.11.2016 р. по 14.11.2016 р.) 530,89 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту 18192,40 доларів США;

- 180767 грн. 61 коп. сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);

- 268879 грн. 17 коп. сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, з яких: загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 233434 грн. 30 коп., сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 35444 грн. 87 коп.; (за весь період).

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 , у доводах апеляційної скарги просив рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що місцевим судом не було належним чином повідомлено відповідача про дату і час розгляду справи, чим порушено право відповідача на захист своїх прав та інтересів, надання заперечень проти позовних вимог.

Також вказує, що Банк безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення всієї суми кредиту раніше встановленого договором терміну його погашення без досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 08.12.2006 р. між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 р. змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 75.1/ІЖ-002.06.1, відповідно до п.1.1. якого Банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 145000 доларів США терміном до 08.01.2027 року включно.

Згідно п.п.1.3. кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 12% річних. Відповідно до п.1.3.1. щомісячна плата за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів (в подальшому «плата за проведення розрахунків») встановлюється у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту.

Позичальник зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів сплатити банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної ставки, яка вказана в п.1.3. кредитного договору, від суми простроченого платежу. (а.с.15-18, 29-31).

11.08.2008 р. між ОСОБА_1 та Банком було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 75.1/ІЖ-002.06.1, яким сторони збільшили розмір відсоткової ставки за кредитним договором у розмірі 14% річних (а.с.19).

09.02.2009 р. між ОСОБА_1 та Банком було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким сторони внесли зміни до графіка погашення платежів (а.с.20-25).

08.12.2006 р. з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 75.1/ІЖ-002.06.1 від 08.12.2006 р., між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за належне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 75.1/ІЖ-002.06.1, включаючи усі можливі зміни та доповнення до нього, що укладений 08.12.2006 р. між Банком та позичальником, щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. (а.с.26-28).

Відповідачі належним чином не виконували взятих на себе зобов`язань за вищевказаними договорами, в зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, станом на 14.11.2016 року виникла заборгованість, яка складається з:

- 117860,21 доларів США, з яких: сума поточної заборгованості за кредитом 73962,32 доларів США, сума простроченої заборгованості за кредитом 25174,60 доларів США, сума поточної заборгованості за процентами по кредиту (за період з 01.11.2016 р. по 14.11.2016 р.) 530,89 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту 18192,40 доларів США;

- 180767 грн. 61 коп. сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);

- 355994 грн. 26 коп. сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.), з яких: загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 233434 грн. 30 коп., сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 35444 грн. 87 коп.; (за весь період); загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості (за весь період) 53701 грн. 96 коп.; загальна сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) 5500 грн. 96 коп.; сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) 27912 грн. 17 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення суми поточної заборгованості за кредитом 73962,32 доларів США, суми простроченої заборгованості за кредитом 25174,60 доларів США, суми поточної заборгованості за процентами по кредиту (за період з 01.11.2016 р. по 14.11.2016 р.) 530,89 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту 18192,40 доларів США; сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) - 180767 грн. 61 коп.; загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 233434 грн. 30 коп., суми пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту (за період з 14.11.2015 р. по 14.11.2016 р.) 35444 грн. 87 коп.; (за весь період), обґрунтовані, оскільки доведені належними та допустимими доказами.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості (за весь період) 53701 грн. 96 коп.; загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) 5500 грн. 96 коп.; суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) 27912 грн. 17 коп. не підлягає задоволенню, оскільки кредитний договір укладений у іноземній валюті, а зазначені суми підлягають стягненню, у разі порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальникові кредит на купівлю квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 : надалі квартира, "нерухоме майно" на загальну суму 145 000 доларів США строком (терміном) по "08" січня 2027 року включно.

Пунктом 4.13. визначено, що у разі порушення умов цього Договору позичальник зобов`язується достроково погасити, на вимогу Банку, всю сум заборгованості за кредитом у строк, вказаний Банком, сплатити проценти за кредитом, плату проведення розрахунків, за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 5.1. у разі недотримання Позичальником умов нього Договору вимагати достроково повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, плати за проведення розрахунків, а також звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) згідно з договором застави (іпотеки) від 08.12.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду банком надані належні докази на підтвердження укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором та неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Наведений банком розрахунок заборгованості боржник не спростував, альтернативний розрахунок не надав.

Наявність підписаного сторонами кредитного договору свідчить про те, що його учасники бажали укласти договір та розуміли його зміст та правові наслідки, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення такого договору, а тому волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

При укладенні договору відповідачу були відомі всі умови договору та не існувало інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору.

Також між сторонами неодноразово укладалися додаткові договори до кредитного договору у зв`язку зі змінами умов кредитування.

Суд першої інстанцій, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань та неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами згідно з вимогами статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У справі, що переглядається, позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення з ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

У свою чергу відповідач не спростувала факту отримання кредитних коштів, а також факту неналежного виконання зобов`язань перед банком, у тому числі не спростував розмір заборгованості, заявленої до стягнення.

Апеляційний суд погоджується, що за встановленими у цій справі обставинами неналежне виконання грошових зобов`язань призвело до виникнення заборгованості за кредитними договорами, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коротенка Олега Івановича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак