Справа № 462/1984/23 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2393/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Сидор О.В. - представника АТ «Львівгаз»;

адвоката Єрохіна В.В.

- представника відповідача Кудринського Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (АТ «Львівгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 40 127 грн. 43 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та відповідачем (як споживачем) укладено договір розподілу природного газу.

Позивачем встановлено, що відповідачем було допущено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу), тобто - порушення, передбачене п.п. 3 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (у подальшому - «Кодекс ГРС») та укладеним між сторонами договором, за яке передбачено здійснення донарахування необлікованого об`єму природного газу на підставі п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС. Вищенаведене стверджується Актом про порушення № 9001968 від 25.06.2019 року, відповідно до якого працівниками АТ «Львівгаз» в квартирі споживача АДРЕСА_1 було виявлено пошкодження скла облікового механізму лічильника газу біля заводської пломби. Акт про порушення підписано відповідачем (споживачем) без зауважень. Крім цього, факт вчинення згаданого порушення також стверджується актом експертизи № 725 від 04.07.2019 року, відповідно до якого комісією виявлено втручання в роботу 3ВТ, а саме: виявлено порушення цілісності лічильного механізму та корпусу ЗВТ, а також виявлено наскрізний отвір у шклі лічильного механізму навпроти барабана 1-го розряду біля заводської пломби.

Рішенням комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 13.08.2019 року задоволено Акт про порушення №001968 від 25.06.2019 року та проведено донарахування споживачу вартості необлікованого об`єму природного газу на суму 40 127 грн. 43 коп. Вартість об`єму необлікованого (донарахованого) природного газу, яка пред`явлена до сплати споживачу в результаті задоволення Акта про порушення, зазначена в рахунку на оплату № 69101844 від 30.08.2019 року, однак відповідачем не здійснено оплату донарахованого спожитого газу, у зв`язку з чим АТ «Львівгаз» змушене звернутися до суду з даним позовом (а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 40 127 грн. 43 коп. та 2 684 грн. 00 коп. судового збору(а.с. 77-79).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні «зазначено, що справу розглянув не Залізничний районний суд м. Львова, а суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д.», а тому вважає, що «справу розглянуто не судом, встановленим законом».

Вважає, що між сторонами спору відсутні договірні відносини.

Вважає, що «Позивачем не надано жодного доказу, що в межах Львова на законних підставах перебуває у власності чи розпорядженні позивача газорозподільна система», а також не подано до суду Витягу з ліцензійного реєстру, що (на думку апелянта) свідчить про те, що «ліцензія в нього (на ведення певної господарської діяльності) відсутня».

Звертає увагу на те, що «Акт про порушення складений 25.06.2019 року, а позов подано 07.02.2023 року після спливу трьох років», а тому просить «застосувати строк позовної давності, оскільки через розгляд справи без (відповідача) участі (останній) не зміг скористатися цим правом» (а.с. 85-89).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина 2 статті 376).

Спір у даній справі виник у зв`язку із нарахуванням АТ "Львівгаз", як оператором ГРМ, вартості необлікованого об`єму природного газу внаслідок встановлення факту здійснення несанкціонованого втручання відповідача ОСОБА_1 у роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ)/лічильника газу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРС) несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі - лічильника газу), зокрема - шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається самим відповідачем (апелянтом) те, що лічильник газу, який був предметом перевірки працівниками позивача 25.06.2019 року, був встановлений саме у квартирі відповідача, а відтак безспірним є те, що саме відповідач є відповідальним за цілісність цього лічильники та пломб на ньому.

По факту виявлення пошкодження лічильнику газу (скла його облікового механізму біля заводської пломби) в квартирі відповідача працівниками позивача 25.06.2019 року було складено Акт про порушення, який був підписаний відповідачем (апелянтом) без жодних зауважень (а.с. 11-12).

Тоді ж, 25.06.2019 року, був складеним і Протокол № 1780 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, який також був підписаний відповідачем (апелянтом) без жодних зауважень (а.с.13).

Таким чином, відповідачу було добре відомо про скерування демонтованого у його квартирі лічильника газу на експертизу, однак останній не ініціював проведення такої експертизи у іншій експертній установі.

Згідно Акту експертизи ЗВТ та/або пломби від 04.07.2019 року проведеною експертизою було встановлено, що (зокрема) «цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ не відповідає, виявлено наскрізний отвір у шклі лічильного механізму навпроти барабана 1-го розряду біля заводської пломби… Висновки комісії: виявлено втручання в роботу ЗВТ». Згаданий Акт експертизи ЗВТ та/або пломби від 04.07.2019 року відповідачем (як споживачем) також було підписано без жодних зауважень (а.с. 14).

В подальшому, будучи 13.11.2019 року під власноручну розписку повідомленим про результати розгляду комісією АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРМ акту про порушення від 25.06.2019 року по споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31, 32), відповідач(протягом більше 3 (трьох) років) не ініціював проведення іншої експертизи, в тому числі - і в ході судового розгляду даної справи.

Відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 60-66) та апеляційна скарга не містять доводів, які б спростовували вищенаведені висновки експертизи.

За вищенаведених обставин в їх сукупності доводи відповідача (апелянта), які ставлять під сумнів результати проведеної 04.07.2019 року експертизи (Акт № 725; а.с. 14), до уваги прийматися не можуть.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 08 травня 2023 року. Цією ж ухвалою постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 56).

Вищезгадану ухвалу суду від 08 травня 2023 року разом з позовною заявою відповідач отримав 29 травня 2023 року (а.с. 59) і 16.06.2023 року подав до суду свій Відзив на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву не містить прохання до суду про розгляд даної справи з викликом сторін, клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, клопотання про призначення по справі експертиз, а також клопотань про витребування у позивача доказів по справі (як то про належність останньому газорозподільчої системи, яка постачає газ до квартири відповідача, ліцензій на ведення певних видів господарської діяльності тощо).

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що «Позивачем не надано жодного доказу, що в межах Львова на законних підставах перебуває у власності чи розпорядженні позивача газорозподільна система», а також не подано до суду Витягу з ліцензійного реєстру, до уваги прийматися не можуть.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Матеріали справи не містять заяви відповідача, зробленої до винесення судом оскаржуваного рішення, про застосування до спірних правовідносин наслідків позовної давності, так само, як не містять клопотання відповідача про розгляд справи за участі сторін та їхніх представників.

Крім цього, в Україні з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року Кабінетом Міністрів України було встановлено карантин, а за змістом пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні (зокрема) статтею 257 «Загальна позовна давність» ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги стосовно того, що «Акт про порушення складений 25.06.2019 року, а позов подано 07.02.2023 року після спливу трьох років», а тому є підстави «застосувати строк позовної давності, оскільки через розгляд справи без (відповідача) участі (останній) не зміг скористатися цим правом», також до уваги прийматися не можуть.

Безспірним є те, що дану справу розглянув «Залізничний районний суд міста Львова у складі судді Іванюк І.Д.».

В той же час, колегія суддів вважає, що посилання у вступній частині оскаржуваного рішення на те, що справу розглянув «суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д.», не може розцінюватися як розгляд справи «не судом, встановленим законом», оскільки розцінює наведене, як процесуальну неточність (описку), яка може бути (у відповідності до статті 269 ЦПК України) виправленою самим судом, однак не може бути самостійною правовою підставою для скасування оскаржуваного рішення, так як зазначена описка не призвела до неправильного вирішення справи, а тому і в цій частині доводи апеляційної скарги до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 червня 2023 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 лютого 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.