1Справа № 335/628/24 2-з/335/33/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнко А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
29 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Турчинського М.І., про забезпечення доказів у вищевказаній цивільній справі.
Заява обґрунтована тим, що позивачу стало відомо, що з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань щодо сплати боргу та ухилення від виконання рішення суду у справі, відповідач здійснює відчуження та перереєстрацію майна. З огляду на викладене, з метою реалізації свого права щодо забезпечення позову, з метою накладення арешту на майно щодо запобігання спробам ухилитися від виконання договірних зобов`язань позивач вважає за необхідне забезпечити докази шляхом витребування інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Турчинський М.І. у судове засідання не з`явилися, разом з тим від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явся, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Розглянувши заяву про забезпечення доказів суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.
Положеннями ст.116 ЦПК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.
Так, згідно ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.
У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Згідно п. 4-6 ч. 1ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.
Таким чином, за змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.
Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.
Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.
Крім того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).
Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.
Таким чином, звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, представник позивача посилається на те, що забезпечення доказів шляхом витребування інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про реєстрацію транспортних засобів за відповідачем по справі ОСОБА_2 необхідно для реалізації позивачем у майбутньому процесуального права на забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.
Разом з цим, неможливість самостійного отримання вищевказаної інформації позивачем не може бути підставою для наявності підстав вважати, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або збирання чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.
Крім цього, у даній справі представником позивача фактично ставить питання не про забезпечення, а про витребування доказів.
Водночас суд звертає увагу, що сторона позивача не позбавлена можливості в ході розгляду справи вимагати витребування доказів які неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що стороною позивача не достатньо обґрунтовано та не доведено необхідність забезпечення доказів, та що наявні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 116, 117, 118, 247 ЦПК України, суд -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2024 року.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко