Справа № 393/10/24
пров. 2/393/60/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участі секретаря судових засідань Макаренко Л.Л.,

учасники справи:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»,

відповідачка ОСОБА_1 ,

представники учасників справи:

представник позивача в особі директора Кашпур М.Л.,

представник відповідачки адвокат Савчук Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду смт Новгородка цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики №7388597 від 07.02.2023р. в розмірі 28 000,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; - 21 000, 00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн - пеня, та за договором про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023р. в розмірі 40 950,00 грн, з яких: - 10 500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; - 30 450,00 грн заборгованість по відсотках; 0,00 грн пеня. Всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі: 68 950,00 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 7388597, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 07.02.2023р. направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір позики №7388597 після заповнення відповідачкою відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://clickcredit.ua/ru. 07.02.2023р. ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №7388597, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» направлено відповідачці, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор а49СYcbO88, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.02.2023р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики №7388597. Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 11.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-36/23, згідно якого право грошової вимоги до відповідачки за договором позики №7388597 від 07.02.2023р. перейшло ТОВ «Росвен Інвест Україна». Відповідачка не виконала умови договору, не повернула кредитні кошти ні первісному кредитору, ні новому кредитору, у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість у розмірі 28 000,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; - 21 000, 00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн - пеня.

Крім того, 18.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (надалі ТОВ «ФК «Інвеструм», первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №22658-01/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «Інвеструм» 18.01.2023р. направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 після заповнення відповідачкою відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://www.zecredit.сom.ua/. 18.01.2023р. ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №22658-01/2023, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «Інвеструм» направлено відповідачці, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W0163, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 18.01.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту №22658-01/2023. Відповідно до умов договору позики ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 28.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 28072023, згідно якого право грошової вимоги до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023р. перейшло ТОВ «Росвен Інвест Україна». Відповідачка не виконала умови договору, не повернула кредитні кошти ні первісному кредитору, ні новому кредитору, у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість у розмірі 40 950,00 грн, з яких: - 10 500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; - 30 450,00 грн заборгованість по відсотках; 0,00 грн пеня. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» за Договором позики №7388597 від 07.02.2023р. року в розмірі 28 000,00 грн., та за Договором про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023р. у сумі 40 950,00 грн., а тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.

Стороною відповідача 15.02.2024р. подано відзиву на позовну заяву, в якому представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи це тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту відповідачці та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за договором та в якому розмірі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження виконання умов договору позики №7388597 від 07.02.2023р. та договору про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023р. подано: копії кредитних договорів та копії розрахунків заборгованості за кредитними договорами. А оскільки, позивачем не додано до позову первинних документів оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», то можна прийти до висновку, що позивачем не доведено виконання своїх договірних зобов`язань перед ОСОБА_1 . Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Також, зазначає, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Крім того, вказав, що відповідачка навіть якщо припустити, що позивачем буде доведено факт видачі кредитів, з яким вона не погоджується, не визнає розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 51-55).

Представники позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідачки, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Савчук Я.О. до суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідачки про розгляд справи без їх участі та про відмову у задоволенні позовних вимог.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача та представника відповідачки, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 07.02.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір позики №7388597 на суму 7000, 00 грн, строк договору 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 29,71% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дня повернення - 2,50 % (фіксована). Зарахування коштів відбувається на банківський рахунок позикодавця. Дата надання позики 07.02.2023р., дата повернення позики (останній день) 09.03.2023р. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №7388597 від 07.02.2023 року, Додаток №1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №7388597 від 07.02.2023 року, лист з детальним описом дій, вчинених сторонами для укладання договору №7388597 від 07.02.2023 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7388597 від 07.02.2023 року у розмірі 28 000,00 грн (а.с. 6-12).

11.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-36/23 та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-36/23 від 11.07.2023р., згідно яких право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № 7388597 від 07.02.2023 року перейшло ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.13-16, 19).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7388597 від 07.02.2023р. за період з 07.02.2023р. по 11.07.2023р. станом на дату складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором не погашена та складає 28 000,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; - 21 000, 00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн пеня (а.с. 11-12).

Крім того, 18.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 на суму 10 500,00 грн., строк договору 25 днів, тобто до 11.02.2023р. Дата надання кредиту 18.01.2023р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% 9процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % (процентів) за добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договору про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023 року, копію додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023 року, паспорт споживчого кредиту, роздруківку з фото та паспортними даними позичальника, лист з детальним описом дій, вчинених сторонами для укладання договору №22658-01/2023 від 18.01.2023 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №22658-01/2023 від 18.01.2023 року у сумі 40 950,00 грн (а.с. 20-27).

28.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 28072023 згідно якого, а також Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №28072023 від 28.07.2023р., право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023 року перейшло ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с. 2831, 34).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №22658-01/2023 від 18.01.2023р. за період з 18.01.2023р. по 28.07.2023р. станом на дату складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором не погашена та складає 40 950, 00 грн (а.с. 26-27).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи первісних кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківські карткові рахунки відповідачки. Зокрема, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитних договорів на рахунки відповідачки.

Крім того, з розрахунків заборгованості по кредитним договорам також вбачається, що відповідачка жодного разу не вчиняла дій щодо погашення заборгованості, тобто не вчиняла дій, які б свідчили про визнання нею боргів.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ «Росвен Інвест Україна» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви копії кредитних договорів, копії факторингових договорів, розрахунки заборгованості за кредитними договорами, паспорт споживчого кредиту, не свідчать про отримання відповідачкою кредитних коштів.

Крім того, сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин на які посилається позивач у позові, а саме, фактичного надання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» відповідачці у борг суми кредитів (перерахування на картки), тобто викання своїх зобов`язань за кредитними договорами.

Надані позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, копії договору позики №7388597 від 07.02.2023р. та договору надання фінансового кредиту №22658-01/2023 від 18.01.2023р., паспорту споживчого кредиту та складені позивачем розрахунки заборгованості, не є достовірними, належними, та, у своїй сукупності, достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договорами, оскільки не місять повної інформації про номера платіжних засобів, на які було перераховано суми кредитів, а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особових рахунках позичальника), а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості відсутні.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 634, 638, 1046, 1049, 1050 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію» ст.ст.12, 13, 81, 141, 258 268, 272 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя Є. ПОДЛІПЕНЕЦЬ