Провадження № 2/750/20/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретарів Новик В.С., Дорошенко О.В., Аушевої М.Ю.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року ОСОБА_6 подала позов до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести до актового запису про народження ОСОБА_9 наступні зімни: відомості про особу батька дитини записати ОСОБА_3 ; прізвище дитини записати ОСОБА_10 ; анулювати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , видане 07.12.2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та видати нове свідоцтво про народження дитини ОСОБА_11 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 14 вересня 2012 року почала працювати асистентом стоматолога у ФОП ОСОБА_3 . Наприкінці 2013 року з ОСОБА_3 зав`язалися стосунки, а з 2016 року почали разом проживати однією сім`єю. Шлюб не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_12 . Оскільки, станом на момент народження дитини шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 не був зареєстрований, відомості про батька в актовому записі про народженім записано зі слів матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями першої черги на спадщину ОСОБА_3 є відповідачі у справі: батько померлого ОСОБА_8 та його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Той факт, що померлий ОСОБА_3 є біологічним батьком її сина ОСОБА_12 ніколи не заперечувався близькими родичами, тому просила встановити факт, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внести до актового запису про народження ОСОБА_9 наступні зімни: відомості про особу батька дитини записати ОСОБА_3 ; прізвище дитини записати ОСОБА_10 . Анулювати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , видане 07.12.2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та видати нове свідоцтво про народження дитини ОСОБА_11 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про встановлення факту батьківствіа. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

17.12.2021 року представник ОСОБА_4 подав письмову відповідь на позовну заяву, в якій зазначив, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем, вона не вказує, де вони проживали, чи був у них спільний бюджет, чи придбавали вони разом будь-яке майно свого спільного користування, чи відмічали разом різні свята. Тобто, чи жили вони однією сім`єю з покладенням на себе обов`язків подружжя. Крім того, після народження дитини ОСОБА_3 не визнав себе її батьком, не дав своєї згоди на запис у свідоцтві про народження дитини свого прізвища, ім`я та по батькові. За життя ОСОБА_3 після народження ІНФОРМАЦІЯ_6 дитини, останній мав достатньо часу - впродовж майже п`яти років - визнати себе батьком дитини, однак не вчиняв жодних дій, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2022 залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти позову.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_6 працювала у ФОП ОСОБА_3 згідно трудового договору від 14.09.2012, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 14, 15, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_9 , матір`ю якого записана - ОСОБА_6 , батьком - ОСОБА_13 (а.с.12, т.1).

Згідно актового запису про народження № 2921 від 07.12.2016 ОСОБА_9 , запис про батька виконано на підставі заяви матері відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 76, т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11, т.1).

Після його смерті у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. було заведено спадкову справу № 29/2021 (а.с.131-158, т. 2).

Згідно матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала донька ОСОБА_4 та син ОСОБА_7 (а.с. 132, 140 т. 2).

14.12.2021 ОСОБА_8 подав заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті сина ОСОБА_3 на користь дочки спадкодавця - ОСОБА_4 та сина спадкодавця - ОСОБА_7 , в рівних частках кожному (а.с. 145 т. 2).

Згідно актового запису про народження № 143 від 22.10.1955 року ОСОБА_14 його батьком записаний ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_15 (а.с.9, т.2).

10.06.2022 року представник позивача подавав клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для з`ясування чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_9 і ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_8 , а рідним братом - ОСОБА_3 . Якщо так то, чи являється ОСОБА_3 батьком ОСОБА_9 .

24.10.2022 року представник позивача подавав клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для з`ясування чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_9 і ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_8 , а рідним братом - ОСОБА_3 . Якщо так то, чи являється ОСОБА_3 батьком ОСОБА_9 , проведення якої доручити Медико-генетичному центру ТОВ «МАМА ПАПА».

23.11.2022 представник позивача надав інформацію на поданий ним запит до КЗ «Дніпровське обласне БСМЕ» ДОР», який вказав, що може провести експертизу без процедури ексгумації померлого по встановленню родинних зв`язків між припустимим онуком ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_8 . Відібрання зразків у ОСОБА_9 і ОСОБА_8 можна провести в Чернігівському обласному бюро судово-медичної експертизи.

Ухвалою суду від 27.04.2023 клопотання представника позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська,4).

27.06.2023 року на адресу суду надійшов лист відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 100-213/1031, яким установа повідомила, що експертизу неможливо провести у зв`язку з відсутністю належної технічної бази та повідомила, що судову експертизу генетичної ідентифікації на предмет встановлення спорідненості по чоловічій лінії можливо провести в Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС Україна або Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи (а.с.31, т. 3).

23.06.2023 року на адресу суду надійшов лист від експерта з Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи в якому повідомлено, що ухвала суду повернута без виконання, в зв`язку з тим, що в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи необхідні дослідження для проведення даного виду судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи не проводяться (а.с.35, т. 3).

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти призначення судово-генетичної експертизи, з підстав того, що до участі у справі залучені рідні діти ОСОБА_3 - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тому вважає, що свої біологічні зразки для встановлення кровної спорідненості мають надавати вони.

Згідно актового запису про смерть №1019 від 03.11.2022 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.118, т.2).

Ухвалою суду від 31.07.2023 призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС Україна (м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5, 04119).

21 серпня 2023 року через канцелярію суду надійшов лист від КП «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» з якого вбачається, що ухвала суду в частині відібрання зразків у ОСОБА_9 та ОСОБА_3 для проведення молекулярно-генетичної експертизи не виконана, у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 у призначений час до експертної установи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав свідчення суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває у родинних відносинах між учасниками справи. За весь період проживання не бачив жодної жінки у квартирі ОСОБА_19 . ОСОБА_3 займався спортом, приблизно о 6 ранку виходив на зарядку та пробіжку. Він завжди був дуже спокійний, ніколи не було до нього ніяких претензій. Рано йшов на роботу і пізно повертався додому, особисте життя ніколи не розказував. Свідок переїхав у 2012 році у будинок де проживав ОСОБА_3 . Були сусідські відносини між свідком та померлим, проживали на одній площадці по АДРЕСА_2 . Не знає чи син ОСОБА_6 є сином ОСОБА_3 . Від 2012 року раз в місяць спілкувався з померлим. Ні разу не бачив ОСОБА_6 з дитиною в гостях ОСОБА_3 , який весь час проживав один вдома. Перший раз чує, що в ОСОБА_3 був народжений син ОСОБА_12 .

Разом з тим, надані суду роздруківки фотокарток доводять спільне проводження часу позивачки, її сина ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , проте не доводять факту їхнього батьківства.

Відповідно наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.02.2023 ОСОБА_20 в період з 02.03.2018 по 02.03.2023 вибув 02.02.2022 Київ-Стамбул. Стосовно інформації ОСОБА_21 у вказаний період в базі даних не має (а.с. 200 т.2).

Згідно копії паспорту ОСОБА_21 з 05.12.2021 вибула за межі України (а.с. 203, 204 т. 2).

Разом з тим, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є рідними дітьми померлого ОСОБА_3 , проте позивач та представники позивача не подавали суду клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи відносно спорідненості дітей, які є спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_3 не подавав заяву на прийняття спадщини померлого брата, тому не порушує прав позивача у даній справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідача та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

За змістом статей 51 та 175 ЦПК України на позивача покладений обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, зокрема відповідачів, які залучені до участі у справі позивачем. Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Оскільки вимоги позивача були заявлені про внесення змін до актового запису про народження, анулювання свідоцтва про народження дитини та видачі нового свідоцтва, тому позивачем не було залучено належного відповідача до компетенції якого належать вказані повноваження, а саме - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вище викладене в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства з підстав заявлених позивачем слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 04.03.2024.

Суддя Л.В. Карапута