ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 212/6011/23

провадження № 61-17797св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля»;

відповідач - державна установа «Український науково-дослідний інститут промислової медицини»;

треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, Писаренко Олександр Миколайович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на ухвалу Дніпровського апеляційного суд від 16 листопада 2023 рокуу складі колегії суддів: Зубакової В. П., Бондар Я. М., Остапенко В. О.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

14 серпня 2023 року приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») звернулося до суду з позовом до державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, ОСОБА_1 , про скасування медичного висновку про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння).

Разом із позовною заявою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом призупинення дій Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо створення комісії з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 до вирішення даної справи по суті та прийняття судом рішення.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року у складі судді Ваврушак Н. М. відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про забезпечення позову в цій справі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Подана заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 05 вересня 2023 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду та надати докази поважності причин пропуску процесуального строку. Також заявнику роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвала Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року складена у день її постановлення, а тому встановлений частиною першою статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) п`ятнадцятиденний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду закінчується 01 вересня 2023 року. Апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до суду 05 вересня 2023 року і не заявляло про поновлення пропущеного процесуального строку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 рокув цій справі було відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заявник пропустив строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції та не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, з наведенням поважних та об`єктивних обставин, які перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків. 13 вересня 2023 року заявник отримав копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, однак не виконав вимог зазначеної ухвали в установлений судом строк.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2023 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суд від 16 листопада 2023 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389ЦПК України та обґрунтована тим, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

04 січня 2024 року справа № 212/6011/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» мотивована тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що 20 вересня 2023 року воно подало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року, тобто виконало вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2024 року Південно-Східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи і підстави для його скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвала Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про забезпечення позову в цій справі, була постановлена поза межами судового засідання.

05 вересня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до суду апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду та надати докази поважності причин пропуску процесуального строку. Також заявнику роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді - вищевказана ухвала апеляційного суду була надіслана 13 вересня 2023 рокуПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на зазначену в апеляційній скарзі електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та була доставлена до електронної скриньки одержувача 13 вересня 2023 року о 13:43:37.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено апеляційним судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Системний аналіз змісту частини третьої статті 357 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що на підставі вказаної процесуальної норми суд має право залишити апеляційну скаргу без руху з двох підстав: 1) якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або 2) якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку (у разі її неподання разом з апеляційною скаргою) або вказати інші підстави для поновлення строку (за умови визнання судом підстав, вказаних заявником у клопотанні про поновлення строку, неповажними).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Частиною шостою статті 124 ЦПК України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії»).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, згідно з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» Судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що апеляційна скарга подана ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з пропуском встановленого законом строку і заявник не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, та не заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку, а також не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску.

Доводи касаційної скарги ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що 20 вересня 2023 року воно надіслало на офіційну електронну адресу Дніпровського апеляційного суду заяву про виправлення недоліків та додатки до неї, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні такі докази, а додані до касаційної скарги матеріали, зокрема скрін сторінки електронної пошти, не підтверджують як факт направлення до апеляційного суду, так і факт отримання цим судом саме клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку, а також відповідних доказів на підтвердження вказаних причин пропуску.

Крім того, в цій справі Верховний Суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

ЦПК України не містить положень, які б забороняли звернутися із заявою про забезпечення позову повторно після ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні попередньої заяви.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 не висловила заперечень щодо висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 про те, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє учасника справи права на повторне звернення із такою заявою за наявності для цього підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд діяв у межах наданих йому цивільним процесуальним законодавством України повноважень, з додержанням вищенаведених вимог міжнародного законодавства та згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Отже, в даному конкретному випадку колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, поставлені заявником, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного суду.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суд від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович