Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Назарової І.В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Лисак М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 27 липня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у цивільній справі № 755/8565/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Від шлюбу сторони мають одного спільного сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син зареєстрований за місцем реєстрації та проживання батька, але проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні та залишається проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач працює у Міністерстві Оборони України на посаді завідувача воєнно-наукового сектору Державної спеціальної служби транспорту Міністерства Оборони України, має офіцерське звання полковника, має постійний офіційний дохід та отримує пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду та просити стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

13 листопада 2023 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

22.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

18 грудня 2023 року (вх.№64366) відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій посилаючись на службові обставини та свій статус військовослужбовця одного з підрозділів МО України, просить розглянути позов за його відсутності. Вважав за доцільне повідомити що до розірвання шлюбу, а саме до створення позивачем складної морально-психологічної ситуації, яка наразі й стала причиною залишення відповідачем сім`ї та помешкання, де вони проживали, відповідач приймає участь в утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 . Регулярно здійснює перерахування з усіх видів його доходів, проявляє турботу за сина, у разі необхідності, здійснює додаткові витрати на покращення його побутових умов.

09 січня 2024 року (вх.№1439) представник відповідача - адвокат Лисак М.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги просив задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 10 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. У випадку, якщо суд вважатиме за необхідне призначити аліменти у частині від усіх доходів платника аліментів - просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/7 від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи відзив тим, що відповідач має на утриманні свою матір - ОСОБА_4 , яка проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, станом на дату подання відзиву ОСОБА_4 хворіє на гострий мієлоїдний лейкоз, М2 по ФАБ класифікації, перший гострий період. З 20.12.2023 року по 26.12.2023 року ОСОБА_4 , знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер». Відповідач станом на дату подання відзиву витрачає на утримання та лікування своєї матері в середньому близько 30 000 грн. на місяць. Призначення аліментів на утримання дитини у розмірі від доходів позбавить відповідача можливості брати участь у витратах на лікування та утримання своєї матері у необхідному розмірі. Окрім того, представник позивача просить суд врахувати, що ОСОБА_2 не ухиляється від обов`язку утримувати свого сина в добровільному порядку. Так, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було перераховано у якості коштів на утримання сина: 28.12.2023 року - 2500 грн., 20.12.2023 року - 2000 грн., 17.12.2023 року - 1 000 грн., 09.12.2023 року - 3 000 грн., 05.12.2023 року - 4500 грн., 05.11.2023 року - 17 000 грн., 08.10.2023 року - 18 000 грн., 07.09.2023 року - 18 000 грн., 06.08.2023 року - 16 000 грн. З дати подання позову (05.10.2023 року) до дати подання відзиву відповідач сплатив на користь позивача - 48 000 грн. Представник позивача просить врахувати ту обставину, що відповідач дійсно працює на посаді завідувача воєнно-наукового сектору Державної спеціальної служби транспорту Міністерства Оборони України, має офіцерське звання полковника, має постійний офіційний дохід та отримує пенсійне забезпечення. Розмір заробітної плати відповідача, з врахуванням всіх надбавок та доплат станом на дату подання відзиву складає - 59 000 грн. Розмір пенсійного забезпечення складає - 16 000 грн. При цьому, 1/7 від доходів відповідача сума буде становити 10 714 грн. 29 коп. Позивач має такий самий обов`язок щодо утримання дитини, як і відповідач, а тому повинна нести витрати на дитину в такому ж розмірі. 21428 гривень щомісяця це той обсяг коштів, який буде забезпечувати гармонійний розвиток малолітнього ОСОБА_3 , не буде порушувати його права та інтереси, як дитини та буде забезпечувати справедливий баланс між інтересами позивача та відповідача. Обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком, як батька, так і матері в силу вимог ч.1 ст.141 СК України.

22 січня 2024 року ОСОБА_4 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва в межах цивільної справи № 755/15236/23 з позовом про стягнення аліментів. Просила суд залучити її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у справі № 755/15236/23, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 30 000 грн., щомісячно.

24 січня 2024 року (вх.№ 4346) позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, разом із заявою про поновлення строку на подання відповіді на відзив. Просила суд не враховувати відзив представника відповідача від 02.01.2024 року, оскільки наданий з порушеннями норм цивільно-процесуального законодавства. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи відповідь на відзив на позовну заяву тим, що 18 грудня 2023 року відповідачем було подано клопотання відповідачем з якого можна проаналізувати, що відповідач особисто повідомляє суд, що він на час звернення 18 грудня 2023 року добровільно перераховує з усіх видів своїх доходів на утримання дитини ОСОБА_3 . Проявляючи турботу за сином, в разі необхідності здійснює також додаткові витрати на покращення його побутових умов. Таким чином, відповідач особисто підтвердив, що має повну можливість виплачувати аліменти у розмірі з усіх видів своїх доходів на утримання сина, а окрім того, проявляючи турботу за сином, може здійснювати також додаткові витрати на покращення його побутових умов. Аналіз доводів адвоката Лисака М.Ю., викладених ним, як представником відповідача у відзиві та доводи відповідача, які зазначені у заяві від 18.12.2023 року, протирічать один одному, є надуманими та не є об`єктивними.

24 січня 2024 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, клопотання про забезпечення доказів та письмові пояснення.

24 січня 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, поновлено позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив та письмових пояснень. Відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та письмові пояснення прийнято та долучено до матеріалів справи. Головуючим суддею зобов`язано сторін надати у наступне судове засідання довідки про заробітні плати, а відповідача додатково - довідку з Пенсійного Фонду України.

24 січня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено про відмовлено у залученні ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та у прийнятті позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Повернуто ОСОБА_4 подану нею позовну заяву разом з додатками.

05 лютого 2024 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копію довідки про обстеження від 02.02.2024 року виданої Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м.Києва» пацієнта ОСОБА_3 ; копію декларації з лікарем ОСОБА_5 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копії виписки із медичної карти ОСОБА_3 віл 02.02.2024 року; копії письмової консультації педіатра медичного центру «Персомед» від 11.02.2023 року; копії письмової консультації лікаря-педіатра клініки «Лама Лу» від 30.07.2022 року; дані санітарно-курортного закладу, а також квитанцію на 1380 грн., з STEM INVENTOR школи про оплату за навчання на курсі «Цікава інженерія» ОСОБА_3 .

Представник відповідача Лисак М.Ю. у судовому засіданні подав заяву про визнання позову відповідачем.

05 лютого 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання про долучення письмових доказів від 05.02.2024 року, задоволено та прийнято до матеріалів справи. Прийнято та долучено до матеріалів справи довідку ТОВ «Інфарго» на підтвердження доходів позивачки, довідку про доходи відповідача за жовтень, листопад та грудень, платіжні інструкції на підтвердження перерахування коштів, призначення платежу: переказу власних коштів в рахунок аліментів та заяву про визнання позову.

У судовому засіданні позивачка підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Лисак у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку та представника відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2023 року. (а.с.5)

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 травня 2018 року. (а.с.9)

Малолітня дитина разом з батьком - відповідачем по справі зареєстрована за однією адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується отриманою на запит суду Інформацією про зареєстроване місце проживання. (а.с.18-19)

Малолітня дитина разом з матір`ю - позивачкою по справі фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2014 року по теперішній час, що підтверджується копією довідки про фактичне місце проживання від 12.07.2023 року № 1069, виданої Начальником ЖЕД № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова». (а.с.14-15)

Згідно декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, за № 0001-Е298-К600 від 11.09.2019 року, виданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представником, довіреною особою якого є ОСОБА_1 . (а.с.13)

Відповідач ОСОБА_2 виконує свої обов`язки щодо утримання малолітнього сина за допомогою банківських грошових переказів. Так, з власного банківського рахунку відповідач здійснює переказ власних грошових коштів на банківський рахунок позивачки, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями з відмітками про призначення платежу, а саме: від 06.08.2023 року на суму 16 000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. За в рахунок Аліментів» (а.с.64); від 07.09.2023 року на суму 18 000,00 грн. з призначенням платежу: «Переказ власних коштів. Переказ власних коштів в рахунок Аліментів» (а.с.63); від 08.10.2023 року на суму 18 000,00 грн., з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Переказ власних коштів в рахунок Аліментів» (а.с.62); від 05.11.2023 року на суму 17 000 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Переказ власних коштів в рахунок Аліментів» (а.с.61); від 05.12.2023 року на суму 4500,00 грн. з призначенням платежу «переказ власних коштів. Переказ власних коштів в рахунок Аліментів» (а.с.60); від 09.12.2023 року на суму 3000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Переказ коштів на утримання ОСОБА_3 на новорічні свята в рахунок» (а.с.59); від 17.12.2023 року на суму 1000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. На подарунок» (а.с.58); від 20.12.2023 року на суму 2000,00 грн. з призначенням платежу: «переказ власних коштів. На подарунок» (а.с.57); від 28.12.2023 року на суму 2500,00 грн. призначення платежу: «переказ власних коштів» (а.с.56); від 18.01.2024 року на суму 6 000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Переказ власних в рахунок коштів аліментів»; від 31.01.2024 року на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Переказ власних коштів в рахунок коштів аліментів на утриманн».

Представником відповідача надано довідку про доходи відповідача ОСОБА_2 за №518/1 6/82 від 01.02.2024 року, з якої вбачається, що відповідач дійсно працює в Адміністрації державної спеціальної служби транспорту на посаді - начальника відділу, 51 ТР та отримує заробітну плату за жовтень 2023 року у розмірі 60 306,30 грн (ПДФО - 10 855,13 грн); за листопад 2023 року у розмірі 60 306,30 грн (ПДФО - 10 855,13 грн); за грудень 2023 року у розмірі 136 539,31 грн (ПДФО - 24577,08). Загальна сума доходу за період з 01.10.2023 року по 31.12.2023 року (за винятком аліментів) становить 257151 грн. 91 коп.

Відповідно до довідки №2024/25-1 від 25.01.2024 року, виданої директором ТОВ «ІНФАРГО» О.Р.Гудимою, позивачка ОСОБА_1 дійсно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІНФАРГО» з 01.12.2023 рокую На даний момент займає посаду менеджера з питань регіонального розвитку, з посадовим окладом 26 800 грн., згідно штатного розпису.

Отже, виходячи із загальної суми матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно перераховував своєму сину у період з 06.08.2023 по 31.01.2024, який дорівнює 6 місяцям, можна дійти висновку, що розмір щомісячної допомоги відповідача на утримання сина складає 16 333,33 грн. (98 000,00 грн. : 6 міс. = 16 333,33 грн.).

У судовому засіданні позивачка не заперечувала того факту, що відповідач дійсно у добровільному порядку бере участь в утриманні сина, однак вважала, що такий розмір грошової допомоги, порядок та регулярність її сплати не в достатній мірі забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вважала, що дохід відповідача, який він отримує за місцем роботи, а також розмір його пенсії, значно більший від розміру тієї грошової допомоги, яку він надає дитині у добровільному порядку, а тому такий розмір вважала недостатнім.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Положеннями частини другої статті 51Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів.

Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 70 СК України розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме з того, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, крім того суд враховує позицію відповідача, який визнав позов щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі та спосіб виконання зобов`язань по сплаті аліментів, який визначений позивачем, тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання дитини повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача починаючи з 05 жовтня 2023 року.

Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за вимогу немайнового характеру в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, ст .ст. 2, 4, 7, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280, 284, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 12 лютого 2024 року.

С у д д я: