Справа № 459/4252/23
Провадження № 2/459/831/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 березня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на час навчання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8500 гривень щомісячно з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення нею 23 років, допустивши у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначає, що 12.10.2002 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Позивачка вказує, що неповнолітній син проживає разом із нею, а донька уже повнолітня та навчається на платній формі у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на факультеті економіки та управління на денній формі навчання. Відповідно до Договору про навчання в закладі вищої освіти від 30.07.2021 розмір плати за навчання доньки у 2022-2023 складає 22 990 грн, а у 2023-2024 складає 29 105, 34 грн. Оскільки донька навчається на денній формі навчання і відповідно проживає у ОСОБА_5 , це зумовлює виникнення ряду витрат пов`язаних із орендою житла, харчуванням, проїздом до навчального закладу з місця проживання та дому м. Червонограда. Також виникають додаткові витрати на підручники, інші матеріали необхідні для навчання. Загалом витрати на утримання доньки у місяць складають більше 17 000 грн. Відповідач працює за кордоном в Республіці Польща водієм вантажного автомобіля (далекобійником) і отримує стабільно високий дохід. Також позивачка вказала, що донедавна ОСОБА_2 приймав участь у витратах на дітей, однак з червня 2023 припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу та приймати участь в утриманні дітей, у зв`язку з чим усі витрати лягли на плечі позивачки. Вона працює у КП «Червоноградтеплокомуненерго» і її середньомісячний дохід складає орієнтовано 9000 грн. Крім того, на даний час, окрім доньки на повному її утриманні перебуває і неповнолітній син, про стягнення аліментів на утримання якого нею пред`явлено інший позов. Таким чином, у разі задоволення її позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей розмір аліментів, що стягуватиметься зі відповідача загалом складатиме орієнтовано третину його доходу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, покликаючись на ст. ст. 199, 200 СК України, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 22.12.2023 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд, який відкладався шляхом постановлення відповідних ухвал.

11.03.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судові засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Як вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, останні повернулися із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №376456 від 22.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 21). Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзив на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 18 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 11 березня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 18 березня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено 12.10.2002, актовий запис №400, прізвище після одруження ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 12.10.2002 відділом РАГС Червоноградського управління юстиції Львівської області (а. с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.10.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Червоноградського управління юстиції ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 11).

Із довідки №12/4599 від 05.12.2023, виданої Волинським національним університетом імені Леся Українки ОСОБА_3 є студенткою факультету економіки та управління денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, першого (бакалаврського) рівня. Термін навчання: з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а. с. 13).

Із Договору про навчання у закладі вищої освіти від 30.07.2021 установлено, що між ОСОБА_1 (законний представник ОСОБА_3 ) та Волинським національним університетом імені Леся Українки укладено договір про навчання в університеті; ОСОБА_3 зараховано на навчання на 1-й курс денної форми навчання за освітньою програмою менеджмент (а. с. 14).

На виконання ухвали суду від 27.12.2023 Головне управління ДПС у Львівській області повідомило, що згідно інформаційних баз даних ДПС обласного рівня гр. ОСОБА_2 за період 2022-2023 роки декларації про майновий стан та доходи не подавав та доходи отримані з джерел за межами України не декларував (а. с. 51).

На виконання ухвали суду від 27.12.2023 Державна прикордонна служба повідомила, що ОСОБА_2 перетнув кордон України (виїзд) 22.02.2022 (а. с. 57).

Відповідач ОСОБА_2 належної участі у матеріальному утриманні повнолітньої доньки не приймає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

За приписами ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Отже, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, у зв`язку з чим не може працевлаштуватися, стипендії не отримує, а отже потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач.

Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання.

В той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази про доходи, які отримує відповідач, вжитими судом заходами цього встановити не вдалося.

Відповідач відзиву не подав та не спростував твердження позивачки, що він працює у Республіці Польща та отримує там дохід.

Крім цього, у матеріалах справи є відомості, отримані від Державної прикордонної служби про те, що ОСОБА_2 перетнув кордон України (виїзд) 22.02.2022 у пункті пропуску Угринів.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 3000 гривень, починаючи з дати подачі позову до суду 21.12.2023 на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Такий розмір стягнення аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом із тим, відповідно до приписів статей 192, 201СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн.

На підставі ст. 182, 199-201СК України та керуючись ст.12, 13, 81, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів-задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 21.12.2023 і до закінчення навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки (30.06.2025), але не більше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 18.03.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович