Провадження № 2/727/289/24
14 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Танасійчук Н.М,
за участю секретаря судового засідання Дячук І.М.,
позивача ОСОБА_1
представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, -
22.11.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.
В позові посилається на те, що він працював у якості торгового агента у ТОВ «Ласунка Плюс» у період з початку березня 2020 року по 27 жовтня 2021 року. Роботодавець офіційно не оформив з ним трудові відносини.
ОСОБА_3 , станом на 27 жовтня 2021 року також працював у ТОВ «Ласунка Плюс» на керівній посаді. Відносин у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не було ніяких крім робочих .
27.10.2021 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 що має намір звільнитися з роботи.
Через деякий час, в цей же день, ОСОБА_3 викликав ОСОБА_1 до себе в кабінет та сказав йому, що перед звільненням треба звірити чи немає у ОСОБА_1 перед ТОВ «Ласунка Плюс» заборгованості, і лише після цього буде вирішено питання про його звільнення. Проте перед цим ОСОБА_4 слід написати розписку про те, що він зобов`язаний сплатити 200000 грн, і якщо в результаті перевірки виявиться, що нестачі немає , тоді йому віддадуть розписку.
ОСОБА_1 відмовився писати такого змісту розписку. ОСОБА_3 йому пригрозив, що він не піде з кабінету поки не напише таку розписку та натякнув, що його силою будуть тримати поки він не напише дану розписку.
Позивач злякався, оцінивши, що їх троє, а він один та те, що вони всі вимагали від нього написати дану розписку, при цьому поводячи себе агресивно стосовно нього. Зважаючи на це він написав розписку таким чином як йому продиктував сам ОСОБА_3 . Проте жодних грошей від ОСОБА_3 ОСОБА_1 не отримував.
Вкінці листопада 2022 року ОСОБА_1 отримав з Новоселицького районного суду позовну заяву ОСОБА_3 .
Наполягає на тому що він не отримував кошти від ОСОБА_3 , а написав розписку під тиском , тому вважає договір позики недійсним.
Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 24 січня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Зокрема позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області з позовом про стягнення з нього 200000 грн за спірною борговою розпискою. Відтак оскільки ніякі грошові кошти він від відповідача не отримував, то вважає, що наявні підстави для визнання договору позики недійсним.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився та про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, провадження № 14-144цс18).
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
В матеріалах даної справи наявна копія розписки ОСОБА_1 від 27 жовтня 2021 року згідно якої він отримав у борг від ОСОБА_3 200000 гривень, які зобов`язується повернути до 05 листопада 2021 року.
У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) вказано, що задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора.
Аналогічне виснував Верховний Суд 27 вересня 2023 року у справі 756/9498/19.
Як зазначив позивач ОСОБА_1 в позовній заяві та пояснив в судовому засіданні, Новоселицьким районним судом Чернівецької області розглядається справа за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення коштів за згаданою борговою розпискою.
Таким чином, з огляду на наведені норми закону та правові позиції Верховного суду, слід зробити висновок, що обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту є неефективним, оскільки, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування.
З наведеного слідує, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики , відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.02.2024 року.

Суддя Н.М.Танасійчук