Справа № 594/1474/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

з участю:

секретаря судового засідання - Окулянко У.Г.

позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради, третя особа ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй на праві приватної власності цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, який знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла їй.

З приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , позивачка 23 серпня 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Гаврищук О.З., однак у цьому їй було відмовлено у зв`язку із тим, що нею пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини.

З цього приводу зазначила, що строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, пропустила з поважних причин, вказавши, що господарство померлої ОСОБА_4 межує з господарством її батьків, а отже і з її. Скільки себе пам`ятає, її сім`я прихильно ставилася до старенької, яка мала обмежені доходи, часто хворіла. Останні роки потребувала стороннього догляду, який матеріально забезпечувала її мати, яка перебувала на тимчасових роботах за кордоном, а вона будучи на місці, відповідно опікувалася старенькою. Як вияв подяки, померла склала заповіт в її користь.

Через сімейні обставини змушена була виїхати за кордон, через що було прийнято рішення влаштувати тимчасово ОСОБА_4 у Мельнице-Подільський будинок інтернат для перестарілих осіб. Однак від незалежних від неї обставин, повернулась пізніше запланованого часу (отримала травму ноги), через що була невиїзна, і в зв`язку з чим 6-ти місячний строк пропустила.

Щодо племінника, вказаного у повідомленні нотаріуса (3-тя особа) ОСОБА_3 зазначила, що він ні в яких родинних відносинах з померлою не перебуває. Звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини з власної вигоди, однак жодних документів не надав.

А тому, зважаючи на поважність причин, з яких пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, просила суд визначити додатковий строк для подання такої.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду 02 листопада 2023 року, при цьому, сторонам визначено строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо останньої, та призначено підготовче судове засідання.

16 листопада 2023 року третя особа ОСОБА_3 подав до суду клопотання, в якому просив в позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що суду не представлено доказів про час та місце перетину кордону позивачкою, країни її перебування, час повернення. Крім того, зазначив, що не тільки бездоказовим є твердження позивачки, що вона перебувала за кордоном, а й обманливим.

09 січня 2024 року за результатами проведення підготовчого судового засідання, враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до розгляду по суті.

При цьому, позивачу, з огляду на те що, ОСОБА_3 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, роз`яснено питання щодо заміни неналежного відповідача. Проте, відповідного клопотання з сторони ОСОБА_1 до суду не надходило.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. При цьому, вказала, що у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 за межами держави не перебувала - наведені нею у позовній заяві обставини щодо цього зазначила помилково. На той час перебувала більше 2-х місяців в Одеській області, згодом у сім`ї виникли проблеми матеріального характеру - чоловік переніс операцію, тому потребував лікування та реабілітації. Тому через фінансові негаразди до нотаріуса і не зверталася.

Відповідач на розгляд справи не з`явився. Представник відповідача - міський голова Борщівської міської ради Чопик І.К. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника ради, при цьому зазначив, що позов визнає.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити. При цьому, вказав, що за життя померла ОСОБА_4 проживала одиноко, близьких родичів не мала. В силу похилого віку, необхідності сторонньої допомоги, перейшла жити до племінниці ОСОБА_5 . За активних дій останньої та членів її сім`ї, ОСОБА_4 склаа у 2011 році заповіт щодо належного майна у кость ОСОБА_5 . Яка, скориставшись цим, продала належний ОСОБА_4 будинок ОСОБА_8 . Він у свою чергу, мав намір продати будинок переселенцям з Донецької області, яким фактично надав право на проживання у будинку. Останні на купівлю будинку погоджувались лише за умови документального оформлення. Для чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 знову ж таки, ввівши ОСОБА_4 в оману, відвезли до нотаріуса, де оформили заповіт у користь ОСОБА_8 . Але такий стан справ, не давав змоги ОСОБА_8 продати належний ОСОБА_4 будинок. На той час, вона проживала у Мельнице-Подільському будинку інтернаті, куди на її прохання була направлена сільською радою, і саме за кошти цього органу там і утримувалась. Про що знає безпосередньо, так як на той час був членом виконавчого комітету. Намір продати будинок ОСОБА_8 не полишав, з часом такий придбати погодилась ОСОБА_1 . Використовуючи вже напрацьовану раніше схему, купівлю-продаж будинку оформили, як заповіт ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1

ОСОБА_4 померла у будинку інтернаті, здійснював поховання особисто і за власні кошти. У шестимісячний строк звернувся до нотаріуса щодо оформлення спадщини, яка відкрилась після її смерті,так як є її родичем - його баба та мати померлої були ріжними сестрами. Оформлення спадкових прав припинив, оскільки з сторони позивача отримував різного роду погрози.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Мельниця - Подільська Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_4 , що, зокрема, стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2018 року, повторно виданого Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Поряд з тим встановлено, що за життя померла ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй на праві приватної власності цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, який знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 28 квітня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П., зареєстрованим в реєстрі за № 768.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Борщівської міської ради №06-11-11/275 від 16.05.2023.

З приводу оформлення спадщини, позивачка 23 серпня 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Гаврищук О.З. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Гаврищук О.З. №183/02-14 від 31 травня 2023 року, адресованого позивачці, вбачається, що у зв`язку з тим, що нею пропущений строк, необхідний для прийняття спадщини, їй необхідно звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи 94/2017 відкритої до майна померлої ОСОБА_4 від 05.07.2017 р. слідує, що ОСОБА_3 03 липня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу з заявою щодо прийняття спадщини. ОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 26 серпня 2018 року.

А отже, на момент звернення позивача ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 перебував у статусі спадкоємця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину.

Що суперечить твердженням позивача про те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 .

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у даному випадку належним відповідачем у справі є ОСОБА_3 , а не Борщівська міська рада.

Натомість клопотань про залучення ОСОБА_3 , як співвідповідача позивач не заявляла ( в тому числі, незважаючи на роз`яснення надані їй з цього приводу судом у ході підготовчого розгляду справи).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Поряд з тим, суд констатує, що позивачем не доведено поважність причин щодо пропуску строку, визначеного законодавцем для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

З приводу пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, позивачка у позовній заяві зазначила, що на час відкриття спадщини, вона перебувала за кордоном, однак від незалежних від неї обставин, вона приїхала пізніше запланованого часу, а саме перебуваючи за кордоном, отримала травму ноги, через що була невиїзна.

В судовому засіданні такі обставини позивачем підтримані не були - остання заявила, що у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 перебувала поза межами району, в іншій області, а згодом зазнала фінансових труднощів через лікування чоловіка.

Проте позивачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наведені нею обставини щодо поважності причин пропуску строку.

Наведені ОСОБА_1 обставини, самі по собі не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Позивачка не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори.

З огляду на що, суд не визнає наведені позивачкою обставини, як поважні причини з яких нею, у визначений законом строк, не було подано заяви про прийняття спадщини, а тому, підстав для задоволення позову не вбачає.

А тому, враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 1223, 1261-1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Борщівська міська рада, місцезнаходження: м.Борщів вул.М.Грушевського, 2 Чортківського району Тернопільської області.

Третя особа: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 січня 2024 року.

Головуюча: