Справа № 202/6038/19
Провадження № 6/202/153/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., приватного виконавця Вірка С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа (боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Вірко С.Г. звернувся з поданням, в якому зазначив, що 13.11.2023 року було розпочате виконавче провадження №73302596 з примусового виконання судового наказу № 202/6038/19, виданого Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 вересня 2019 року. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику.

Разом із заявою про примусове виконання рішення приватному виконавцю було надано розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) державним виконавцем Богомолом М.О., згідно з яким заборгованість склала 108227,90 грн., про що також міститься відповідна відмітка на виконавчому документі.

Відомості про боржника були внесені до Єдиного реєстру боржників та винесено постанови про арешт майна та коштів боржника.

14.11.2023 року боржник ОСОБА_1 з?явилася до офісу приватного виконавця, де їй було надано на ознайомлення виконавче провадження та розрахунок заборгованості, а також роз?яснено її права та обов?язки згідно з Законом України «Про виконавче провадження», про що складено відповідний акт.

21.11.2023 року боржником надано декларацію про доходи та майно боржника - фізичної особи.

25.11.2023 року боржником сплачено на рахунок приватного виконавця 2000 грн., які після розподілу перераховані стягувачу.

Відповідно до розрахунку від 01.12.2023 року сукупний розмір заборгованості становить 110247,65 грн.

26.12.2023 року боржником сплачено на рахунок приватного виконавця 2000 грн., які перераховані стягувачу.

Станом на 02.01.2024 року розмір заборгованості зі сплати аліментів склав 111867,40 грн.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що даним правом наділені лише державні виконавці виникла необхідність у зверненні до суду з поданням про застосування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За цих підстав приватний виконавець Вірко С.Г. просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом № 202/6038/19, виданим 20.07.2021 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, без вилучення закордонного паспорта.

У судовому засіданні приватний виконавець Вірко С.Г. своє подання підтримав.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що 19 вересня 2019 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська у справі № 202/6038/19 був винесений судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 вересня 2019 року.

Зазначений судовий наказ був виданий стягувачу, яким його пред`явлено до примусового виконання.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровськавід 13 лютого 2020 року зазначений судовий наказ був скасований за нововиявленими обставинами та в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року скасовано та справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до ЦПК України.

Після цього ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2021 року стягувачу повторно був виданий судовий наказ від 19 вересня 2019 року, який у листопаді 2023 року пред`явлений для примусового виконання приватному нотаріусу Вірку С.Г.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень,затвердженої наказом Мінюсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5, визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в`їзду в Україну при виконанні судових рішень. Зокрема, розділом ХІІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця. Подання має обов`язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань тощо.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України».

Так, статтею 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

В своєму поданні про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, приватний виконавець посилається на наявність заборгованості зі сплати аліментів у сумі 111867,40 грн., що перевищує суму аліментних платежів за чотири місці.

Проте матеріали подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не містять доказів того, що боржниця, будучи обізнаною про наявність зобов`язання по сплаті боргу та відкриття виконавчого провадження, має реальну можливість його виконати, але вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Суду не надано належних доказів, що в даному випадку виконавцем вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання боржником рішення суду, а боржник, незважаючи на це, ухиляється від виконання свого зобов`язання і може виїхати за кордон, не виконавши наявні зобов`язання.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Отже, застосування такого обмеження як заборона виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

Суд відзначає, що законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Тобто підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а й винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Тож право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, щодо утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, а також не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

При цьому саме виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

При цьому слід наголосити на тому, що на відміну від державного виконавця, який відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» при наявності заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, уповноважений встановлювати певні обмеження прав боржника, зокрема виносити постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, суд такими повноваженнями не наділений.

Натомість цього суд вправі тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням.

З матеріалів подання приватного виконавця вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 202/6038/19 відкрите 10 листопада 2023 року.

Заборгованість, на яку посилається приватний виконавець, нарахована боржнику за минулий час, а саме з вересня 2019 року.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження боржник є фізичною особою-підприємцем та має на праві власності нерухоме майно.

Після відкриття виконавчого провадження боржник з?явилася до приватного виконавця, надала відповідні відомості про свої доходи, а також частково внесла кошти на виконання судового наказу про стягнення з неї аліментів.

Отже, враховуючи, що судом у судовому засіданні достовірно не було встановлено, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, крім того, матеріали подання не містять даних, що виконавцем вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, суд вважає, що у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-260, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко