Справа № 127/3095/24
Провадження 2/127/362/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Погорілого Олександра Валентиновича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Погорілий Олександр Валентинович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви судом встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, як позивачки так і відповідачів. Даних відомостей або про їх відсутність адвокатом позивачки не зазначено.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить суд визнати недійсними двадцять договорів дарування нерухомого майна, укладених в один день - 30.01.2023 стосовно різних об`єктів. При цьому, за таких обставин, дарування якого саме нерухомого майна не конкретизовано позивачкою. Натомість зазначено: «адресу приховано у зв`язку з війною у країні». Водночас, як вбачається із позовної заяви, до неї адвокатом позивачки надано в обґрунтування позовних вимог, зокрема, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, де міститься відповідно інформація і щодо опису об`єкта нерухомого майна, і його місцезнаходження, і підстав набуття права власності на відповідний об`єкт, що, в свою чергу, не виключає можливість позивачки викласти зміст позовних вимог на виконання п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на стадії вирішення питання при прийняття заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, суд не досліджує подані стороною докази. Дослідження доказів відбувається лише під час розгляду справи по суті, а оцінка під час ухвалення судового рішення.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд. Однак, самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не може призводити до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Суд звертає увагу адвоката позивачки на те, що вищевказана обставина щодо конкретизації об`єктів нерухомого майна впливає, зокрема, на визначення підсудності даної цивільної справи, адже позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тобто діє правило виключної підсудності. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 1 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти так: правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Крім того, в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України адвокатом позивачки не зазначено відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів наступних документів, копії яких додано до заяви: розписок; свідоцтва про шлюб, виданого 12.07.2012; інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.03.2023.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

Закон встановлює обов`язкові вимоги до позовної заяви (ст.ст. 175, 177 ЦПК України). Зокрема, від якості позовної заяви та юридично правильного її змісту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу адвоката позивачки на наступне, що в свою чергу, не відноситься до недоліків позовної заяви.

З матеріалів позовної заяви вбачається надання адвокатом позивачки в обґрунтування позовних вимог фото чоловіка із заповненим прописом аркушем паперу в руках (знизу вказано « ОСОБА_4 », міститься підпис) неналежної якості, тобто нечитабельної, що унеможливлює дослідження даного документа, як доказу, в ході розгляду справи.

Також із переліку доданих до позовної заяви документів вбачається надання заяви про забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики, яка відсутня в матеріалах позовної заяви, про що відповідальними працівниками Вінницького міського суду Вінницької області складено відповідний Акт.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 9 ст. 43 ЦПК України: якщо позов поданий до суду в електронній формі, позивач має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 і ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Погорілого Олександра Валентиновича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними залишити без руху та надати позивачці п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення визначених даним судовим рішенням недоліків (в разі зміни чи уточнення, виклавши заяву у новій редакції і надати докази її направлення листом з описом вкладення іншим учасникам справи).

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачці зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: