Справа № 630/1212/23
Провадження № 2/630/60/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Нерубацької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/932/23 (провадження №2/630/304/23) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 , до Люботинської міської ради Харківської області про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» разом із прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», ґанком літ. «а», загальною площею 71,20 кв.м, житловою площею 31,70 кв.м, допоміжною (підсобною) площею літ. 39,50 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказала, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташований житловий будинок загальною площею 71,20 кв.м, житловою площею 31,70 кв.м. Житловий будинок літ. «А1» разом з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1», ганком літ. «а» з господарськими будівлями та спорудами побудовані прабабусею позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_2 спадщину, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є її син ОСОБА_3 , який на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, вступив в фактичне управління спадковим майном. Свідоцтво про народження ОСОБА_3 не збереглося. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка вступила в фактичне управління спадковим майном. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_4 батько позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_1 , позивач по справі. Саме тому з метою оформлення своїх спадкових прав позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Спірним є житловий будинок, житловою площею 31,70 кв.м., загальною площею 71,20 кв.м із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 право власності на який, згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» № 20/ 01-29 від 08 лютого 2023 року, не зареєстровано.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ на замовлення ОСОБА_1 станом на 22 лютого 2023 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ «А1-1» були побудовані у 1953 році, інші прибудови та надвірні будівлі та споруди були побудовані в період з 1953 по 1990 рік.

Станом на 1953 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку ОСОБА_2 набув статусу власника житлового будинку та вона набула право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був збудований та набутий ОСОБА_2 одноособово.

На ту обставину, що саме ОСОБА_2 володіла житловим будинком, вказує запис у будинковій книзі для приписки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 , та ведення якої було розпочато у 1958 році, в якій у розділі І є запис про ОСОБА_2 як власника будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 10 травня 1978 року, виданою Люботинською міською радою Харківського району.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №2801/01-21 від 28 листопада 2023 року за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1994-1995 роки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину після спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_2 спадщину є її син ОСОБА_3 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, той з подружжя котрий залишився, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується копією актового запису про народження № 2192 від 21 травня 1947 року, згідно з яким батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в позові просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 як матір`ю і ОСОБА_3 як її сином. Але наявність кровного споріднення між вказаними особами під час розгляду справи по суті підтверджено відповідним документом, складений органом державної РАЦС. Тому потреби у встановленні вказаного факту немає і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/227 від 02 лютого 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_2 з нею був зареєстрований ОСОБА_3 , який постійно проживав в будинку за вказаною адресою до 23 березня 2000 року.

Враховуючи ту обставину, що після смерті ОСОБА_2 її син залишився проживати в належному йому житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 тобто за місцем відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що спадщину у виді житлового будинку за вказаною адресою після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3 . Але своє право власності на житловий будинок він за життя не зареєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 24 березня 2000 року, виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №768/01-16/П від 15 листопада 2023 року після смерті ОСОБА_3 в шестимісячний строк з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_3 спадщину є його дружина ОСОБА_4 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є той з подружжя котрий залишився.

Перебування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 26 вересня 1956 року.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/227 від 02 лютого 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_3 з ним була зареєстрована лише ОСОБА_4 , яка постійно проживала в будинку за вказаною адресою до 16 лютого 2005 року.

Таким чином після смерті ОСОБА_3 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , став належати ОСОБА_4 .

Однак ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 , виданого 16 лютого 2005 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до черговості спадкування за законом, визначеної у главі 86 ЦК України 2004 року, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця.

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого 18 жовтня 1958 року Люботинським міським бюро ЗАГС, у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_5 .

Але ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_6 , виданого 16 травня 2002 року Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області Харківської області.

Походження позивача ОСОБА_1 від батька ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 , виданим повторно 03 лютого 2023 року Харківським відділом державної РАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_8 , виданим 03 березня 2006 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, в якому вказано про зміну позивачем дошлюбного прізвища з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Отже, спадкоємцем на відкриту спадщину після смерті ОСОБА_4 , що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є її онука позивач по справі, що відповідає ч. 1 ст. 1266 ЦК України, відповідно до вимог якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №768/01-16/П від 15 листопада 2023 року після смерті ОСОБА_4 в шестимісячний строк з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з записами у будинковій книзі для приписки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 з 19 травня 2004 року постійно проживає в спірному житловому будинку, що відповідно підтверджує факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , з якою вона проживала постійно на час її смерті.

На підставі вищевикладеного суд задовольняє позов і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1217, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10-13, 77, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» разом із прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», ґанком літ. «а», загальною площею 71,20 кв.м, житловою площею 31,70 кв.м, допоміжною (підсобною) площею літ. 39,50 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5

В іншій частині позову в задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Люботинська міська рада Харківської області, , адреса місцезнаходження: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 26.

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

15 січня 2024 року.