УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 263/7159/13-ц

провадження № 61-1587ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Ткаченко Н. В., від 21 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Барильської А. П., Городничої В. С., від 25 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії,

заінтересовані особи: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просила визнати дії головного державного виконавця Стужука П. П. про відкриття виконавчого провадження № 72153879

від 07 липня 2023 року протиправними, скасувати постанову та зобов`язати повернути виконавчий лист № 2/263/2877/2013, виданий 08 жовтня 2013 року.

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 72153897, відкрите на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обл. № 263/7159/13-ц про стягнення з неї на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судового збору у розмірі 256,89 грн. Вважає, що державний виконавець відкрив виконавче провадження без оригіналу дубліката виконавчого листа за заявою особи, яка не є стягувачем, а крім того стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого листа є незаконною, підлягає скасуванню та всі виконавчі дії державного виконавця в межах виконавчого провадження є незаконними.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року залишено без змін.

23 січня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 грудня 2023 року у справі № 263/7159/13-ц, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права. Вказує, що старшим державним виконавцем Стужуком П. П. виконавче провадження N 72153879 відкрито на підставі втраченого виконавчого листу, без виконавчого листа з відміткою «Дублікат» № 2/263/2877/2013, виданого 08 жовтня 2013 року. Виконавче провадження № 72153879 відкрите на підставі заяви на користь юридичної особи, яка не є стягувачем по виконавчому листу. Після видачі дубліката виконавчого листа, його оригінал втрачає свою силу і не може використовуватись при виявленні стягувачем. Вважає, що суди не врахували висновок Верховного Суду у постанові

від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука П. П. перебуває виконавче провадження № 72153879, відкрите за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 2/263/2877/2013, виданим 08 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» судового збору у розмірі 256,80 грн.

07 липня 2023 року головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Судами був оглянутий в АСВП та долучена до матеріалів справи копія виконавчого листа № 2/263/2877/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судового збору в розмірі 256,89 грн.

Судами встановлено, що на виконавчому листі дійсно відсутня позначка «дублікат», дата видачі виконавчого листа 08 жовтня 2013 року та виконавчий лист містить посилання на дати і причини його повернення із 2015 року.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/263/2877/2013 був встановлений до 10 вересня 2014 року. У 2015, 2016, 2018 та 2020 роках виконавчий лист повертався стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий органі мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частин першої-другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання (постанова Верховного Суду

від 02 вересня 2020 року у справі № 569/10120/13-ц).

Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц зазначив, що підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`являти виконавчий документ до виконання (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12).

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 не доведено, що виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки сама по собі відсутність у виконавчому листі позначки «дублікат» не має наслідком його повернення.

Доводи заявника про, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перевірені судами та встановлено, що мало місце переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому з огляду на положення частини п`ятої «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», повторно стягувач мав право звернутися із виконавчим листом в межах строків, встановлених статті 12 Закон № 1404-VIII.

Посилання заявника на те, що виконавче провадження № 72153879 відкрите на підставі заяви на користь юридичної особи яка не є стягувачем по виконавчому листу є безпідставними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 567 змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», шляхом викладення статуту АТ «Укрексімбанк» у новій редакції. Згідно з новою редакцією статуту АТ «Укрексімбанк» повне найменування банку - акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», скорочене найменування Банку залишилося без змін - АТ «Укрексімбанк». Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

За змістом частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналогічні положення містила частина друга статті 30 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду від 09 серпня 2013 року у справі № 263/7159/13-ц).

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2013 року відкрито провадження у справі № 263/7159/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Отже позивачем у справі № 263/7159/13-ц, та відповідно стягувачем у виконавчому провадженні, є саме АТ «Укрексімбанк», як юридична особа, а не будь-які його філії, представництва чи підрозділи.

ОСОБА_1 мала можливість доводити обґрунтованість своїх вимог у судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а крім того вона не позбавлена можливості надати виконавцю докази виконання рішення суду, яке набрало законної сил у 2013 році, зокрема і в частині стягнення з неї судового збору в сумі 256,89 грн.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні скарги ОСОБА_1 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 263/7159/13-ц.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников