Справа № 202/2067/23
Провадження № 2/202/557/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою

Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21а)

до

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати послуг водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі своєчасно не здійснюють оплату за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 31.01.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 43748,16 грн., котра складається з: 35514,37 грн. сума основного боргу; 7294,01 грн. інфляційного збільшення; 939,78 грн. 3% річних. Тому позивач просив суд стягнути солідарно на його користь з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року по справі № 202/2067/23 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на судове засідання.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

01.12.2023 представником позивача ОСОБА_3 подана уточнена позовна заява, в який зазначено, що відповідно до розрахунку сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якому відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та станом на 31.10.2023 р. складає 49668,23 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 57902,02 грн., з них: 49668,23 грн. сума основного боргу, 939,78 грн. сума 3% річних, 7294,01 грн. інфляційне збільшення, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористалися.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, але представником відповідачів подана заява про розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представника, у позовних вимогах просив відмовити та задовольнити заяву про застосування позовної давності. Також подав письмові пояснення, в яких зазначено, що надані позивачем документи не свідчать про існування взаємовідносин позивача із відповідачами, роздруківки розрахунків без печаток організації та зазначення посадової особи, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Відповідачі не погоджуються з сумами зазначеними в розрахунку та вважають їх надуманими. Більш того, відповідачами не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем. Крім того, вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 01.07.2018 по 31.10.2023 перевищує позовну давність, та відсутній детальний розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3% річних, який би дозволив перевірити правильність такого нарахування. Вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, просив застосувавши позовну давність відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відкритий на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_2 та довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб, згідно котрої у квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зазначене свідчить, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, а саме, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надає відповідачам послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі, в свою чергу, мають оплачувати вартість отриманих послуг відповідно до встановлених тарифів.

Відповідачі свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконували, у зв`язку з чим за період з липня 2018 року по жовтень 2023 року у відповідачів утворилася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 49668,23 грн.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України "Про питну воду і питне водопостачання" також передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів законодавства.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, відповідачами було подано заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ч. 1 ст. 253 ЦК України Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з позову, поданого 03.02.2023 року, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.07.2018 по 31.10.2023. Згідно п. 18 Розділу «Порядку обліку та оплати послуг» Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення виникла з 01.07.2018 по 31.10.2023. Тому звернувшись до суду у лютому 2023 року, позивач пропустив позовну давність до певних платежів, зокрема за період з липня 2018 року по січень 2020 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів в межах строку позовної давності, необхідно розраховувати за період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року. Тому, з урахування застосованих судом строків позовної давності та наданого розрахунку позивача, борг відповідачів за період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року становить 23579,35 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачів інфляційних збитків в розмірі 7294,01 грн. та 3% річних в розмірі 939,78 грн., за період з 01.07.2018 по 31.10.2023, то дані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15, закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір інфляційного збільшення суми заборгованості складає 7294,01 грн. та 3% річних у розмірі 939,78 грн., за період з 01.07.2018 р. по 31.10.2023 р.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки судом застосовано до певних платежів строк позовної давності, а саме за період з липня 2018 року по січень 2020 року, тому на дану суму платежів не може нараховуватися індекс інфляції та 3 % річних.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Таким чином, інфляційного збільшення суми боргу повинно застосовуватися за період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, згідно ст. 625 ЦК України, розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу, [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачкою виконання зобов`язання, належить розраховувати за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Як вже було зазначено вище, сума основного боргу відповідачів в межах трирічного строку позовної давності становить 23579,35 грн.

За період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року, сума збитків від інфляції та сума 3 % річних складає 0,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року у розмірі 23579,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.01.2023 року.

Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1092,92 грн., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 10, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 23579,35 грн., судовий збір в сумі 1092,92 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті 12.02.2024.

Суддя А. О. Михальченко