Справа № 750/8187/22
Провадження № 6/750/1/24
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Логвіної Т.В.,

секретаря Примак Т.В.,

за участю: заявниці, представника заявників,

представника стягувача,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі № 2-6700/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі № 2-6700/10, оскільки обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з добровільним виконанням боржниками рішення суду.

У судовому засіданні заявниця та їх представник просили заяву задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2010 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 419338 грн. 52 коп. (чотириста дев`ятнадцять тисяч триста тридцять вісім грн. 52 коп.). Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в рахунок відшкодування судових витрат по 910 грн. з кожного. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2010 року набрало законної сили 06 грудня 2010 року і на його виконання стягувачу Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було видано виконавчі листи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.04.2020 замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 2-6700/10 щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості, а саме: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

З відповіді Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що з 2017 по 2021 рік з пенсії боржника ОСОБА_1 стягнуто 35515,80 грн. та 18.03.2021 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою. З 2018 по 2021 рік з ОСОБА_2 стягнуто 24452,12 грн та 19.10.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 29.10.2010 до 19.10.2020 за виконавчим листом №2-6700/10 з ОСОБА_2 стягнуто (сплачено самостійно) коштів на загальну суму 125710,46 грн, з ОСОБА_1 139642,55 грн.

Тобто, загальна сума сплачена солідарними боржниками за виконавчими листами № 2-6700/10 складає 265353,01 грн.

За час примусового виконання виконавчих листів № 2-6700/10 виданих 30.03.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова, приватними виконавцями виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. та Веремієм І.М. на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано коштів, в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду на загальну суму 156 050,42 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно зі ст.1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У постанові від 20 лютого 2019 року справа № 2-4671/11 провадження № 61-45337св18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявників про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки на день розгляду заяви боржники мають заборгованість по виконавчим провадженням в межах яких, процесуальні дії приватних виконавців щодо винесення відповідних рішень, боржниками не оскаржувались. Відтак, у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню слід відмовити.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Стягувачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05 березня 2021 року.

Згідно з актом наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05 березня 2021 року розмір винагороди Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» складає 4800 грн.

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки стягувачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з боржників на користь стягувача понесені витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 137, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі № 2-6700/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський узвіз, 5-б, м. Київ, ) по 2400 грн з кожного у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів після проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 19.02.2024.

Суддя