Дата документу 23.09.2024 Справа № 317/397/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 317/397/24 Головуючий у І інстанції: Свідунович Н.М.
Провадження № 22-ц/807/1618/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мормуля Павла Вікторовича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.06.2020 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір № FO-00734350 добровільного страхування наземного транспорту «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 .

23.01.2021 о 00 год. 08 хв. на Оріхівському шосе, 27 у м. Запоріжжя відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Great Wall Suv», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 у справі № 333/620/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , пошкоджено. Представник власника пошкодженого автомобіля «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події. Проведено огляд транспортного засобу, за результатами якого складено акт огляду (дефектну відомість), ремонту калькуляцію № 02036_49 від 27.01.2021, вартість ремонту «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , склала 82408,92 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та зібраних документів позивач склав розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 03063/49/921 від 02.02.2021 на суму 81208,92 грн, яку було виплачено в якості страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО», позивач згідно з полісом № АР 497518 звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування у порядку суброгації. ТДВ «СК «КРЕДО» виплатило страхове відшкодування за полісом № АР 497518 у розмірі 54048,32 грн. За твердженням позивача, поліс № АР 497518 покрив частину шкоди на суму 54048,32 грн, залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 27160,60 грн.

На підставі наведеного ПРат Страхова група «ТАС» просило суд стяггнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду в порядку суброгації 27160,60 грн. та витрати по сплаті судового збору 3028,00 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодування шкоди в порядку суброгації у розмірі 27160,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мормуля П.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 рокускасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не встановив страхову суму за полісом № АР 497518, в зв`язку з чим допустив неповний розгляд справи та дійшов помилкових висновків щодо задоволення позовних вимог. Так, ліміт відповідальності страховика для компенсації майнової шкоди, нанесеної третім особам, складає 130000 грн. таким чином, ліміт відповідальності страховика повністю покриває страховий випадок, а саме шкоду завдану внаслідок ДТП 23 січня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 серпня 2024 року для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» витребувано засвідчену належним чином копію Полісу № АР497518 на транспортний засіб Державний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 .

04 вересня 2024 року до суду надійшла копія вказаного Полісу № АР497518.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача та наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку суброгації, належних та допустимих доказів покладання на відповідача обов`язку зі сплати такого матеріали справи не містять, а отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що 19.06.2020 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00734350, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані із його транспортним засобом «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 (а.с.20-26).

23.01.2021 о 00 годин 08 хвилин на Оріхівському шосе 27 у м. Запоріжжя відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Great Wall Suv», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

25.01.2021 власник транспортного засобу «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події (а.с.19).

Матеріали справи містять акт огляду (дефектна відомість) транспортного засобу «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , від 25.01.2021, ремонтну калькуляцію від 27.01.2021 № 02036_49 транспортного засобу «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 (а.с.9-11, 18).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС» долучило копії страхового акту № 03063/49/921 від 02.02.2021 ПрАТ «СГ «ТАС» та розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 81208,92 грн (а.с.6).

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 у справі № 333/620/21, водія автомобіля «Great Wall Suv», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного передбаченого ст. 124 КУпАП, що мало місце 23.01.2021 о 00 годині 08 хвилин на Оріхівському шосе 27 у м. Запоріжжя за участю транспортних засобів «Great Wall Suv», д/н НОМЕР_2 , та «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 .

04.02.2021 ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувало ПрАТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування за полісом № АР 497518, згідно страхового акта № 1900 від 14.05.21 у розмірі 54048,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4970 (а.с.16).

Положеннями ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року, справа №154/2094/16-ц, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

З матеріалів справи слідує, що ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 81208,92 грн за договором добровільного страхування наземного транспорту №FO-00734350 від 19.06.2020 року. ТДВ «СК «КРЕДО», страхова компанія відповідача, відшкодувала позивачу частину завданої шкоди у сумі 54048,32 грн, тобто, як наголошує позивач, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 27160,60 грн.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що на час ДТП відповідач мав чинний поліс страхування АР 497518 з лімітом по майну 130000,00 грн, франшиза 0,00 грн (а.с.113).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до позову було долучено лише копії: страхового акту № 03063/49/921 від 02.02.2021 (а.с.6), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.7), посвідчення водія ОСОБА_3 НОМЕР_4 (а.с.8), ремонтної калькуляції № 02036_49 від 27.01.2021 (а.с.9-11), відомості щодо перевірки чинності полісу № АР 497518 (а.с.12), постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року у справі № 333/620/21 (а.с.13-14), платіжної інструкції № 157473 від 04 лютого 2021 року на суму 81208,92 грн (а.с.15), платіжного доручення № 4970 від 14 травня 2021 року на суму 54048,32 грн (а.с.16), заяви на виплату страхового відшкодування від 28.01.2021 року (а.с.17), Акту огляду транспортного засобу від 25.01.2021 року (а.с.18), заяви про настання події від 23.01.2021 року (а.с.19), Договору добровільного страхування наземного транспорту від 19.06.2020 року № FO-00734350 (а.с.20-26).

Втім, жодних документів, з яких би можливо було встановити чому, незважаючи на ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 130000 грн, з врахуванням франшизи у розмірі 0,00 грн, була виплачена саме така сума, позивачем надано не було.

Таким чином, ухвалюючи судове рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже за полісом страхування ліміт відповідальності покриває витрати, заподіяні внаслідок ДТП, тому підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції взагалі не вирішував питання щодо залучення до участі у справі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» як страховика відповідача.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, її слід задовольнити, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року, на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки новою постановою апеляційний суд відмовляє у задоволенні позовних вимоги, ОСОБА_1 має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в сумі 4542,00 грн, які слід стягнути з позивача.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мормуля Павла Вікторовича - задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року в цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, якою:

«У позові Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - відмовити.»

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: