Справа № 362/8130/23
Провадження № 2/362/762/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковбеля М.М., при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки № :01:012:0079, розташоване в с. Гвоздів Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області у садовому товаристві «Голосіївське», з цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0610 га, яка зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області «19».02.2016 року на підставі технічної документації із землеустрою, виготовленої КОФ ДП «ЦДЗК» за відповідачем, та накладається на земельну ділянку її померлого батька, чим порушує її земельні і майнові права та інтереси.

14 грудня 2023 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду у справі відкрите провадження.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач звернувся до суду з листом про визнання позову та задоволення його вимог в повному обсязі, розгляд справи просив здійснювати у його відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , майно якого було успадковане його дочкою позивачем у справі ОСОБА_1 .

До спадкового майна померлого входила й земельна ділянка площею 0,061 га, для ведення садівництва, що розташована у садовому товаристві «Голосіївське» на території Гвоздівської сільської ради Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № 097088, виданого «21» березня 1998 року.

Разом з тим, під час оформлення позивачем спадщини на зазначену земельну ділянку та складання технічної документації із землеустрою, рішенням № РВ-023 від «17».05.2023 року державного кадастрового реєстратора позивачеві було відмовлено у присвоєнні їй кадастрового номеру через наявність перетину (повне співпадіння) суміжною земельною ділянкою з кадастровим № :01:012:0079, яка за даними Державного земельного кадастру зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 .

Тобто, на земельну ділянку померлого ОСОБА_3 , що успадкована позивачем ОСОБА_1 накладається кадастровий номер суміжної земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 .

З огляду положень ст.ст.1216-1218 і ч.5 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкуванням, яке здійснюється за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з положень ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч.6 ст.106 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Згідно з положеннями ч.1 ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

З огляду положень ч.ч.1 і 3 ст.158 ЗК України вбачається, що виключно судами вирішуються земельні спори з приводу володіння, користуванні і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Положеннями ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (на далі за текстом «Закон») передбачено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Положеннями ст.2 Закону визначені основні принципи Державного земельного кадастру, до яких зокрема віднесено об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі та внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ст.9 Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, є державним службовцем, який має власну печатку, формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи про них, здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей, присвоює кадастрові номери.

Як вбачається з положень ч.6 ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

За положеннями ст.24 Закону, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

З огляду свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 Київського відділу державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м. Київ) від «05».11.2022 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73750735 від «29».08.2023 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від «29».08.2023 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 4-9283, витягу з Державного реєстру речових прав № 344487539 від «29».08.2023 року, спадкоємцем майна після смерті « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у спадковій справі № 714/2022 є його дочка позивач у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № 097088, виданого Гвоздівською сільською радою «21» березня 1998 року, земельна ділянка площею 0,061 га, для ведення садівництва, що розташована у садовому товаристві «Голосіївське» на території Гвоздівської сільської ради Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області, належала ОСОБА_3 .

Згідно плану зазначеної земельної ділянки, на день видачі акту суміжна земельна ділянка від точки «В» до «Г» рахувалася за ОСОБА_4 .

З огляду державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № 097089, виданого Гвоздівською сільською радою «21» березня 1998 року, земельна ділянка площею 0,061 га, для ведення садівництва, що розташована у садовому товаристві «Голосіївське» на території Гвоздівської сільської ради Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області, належала ОСОБА_4 .

За планом зазначеної земельної ділянки, на день видачі акту суміжна земельна ділянка від точки «А» до «Б» рахувалася за ОСОБА_3 .

Відповідно до технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,061 га, для ведення садівництва, що розташована у садовому товаристві «Голосіївське» на території Гвоздівської сільської ради Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № 097088, виданого Гвоздівською сільською радою «21» березня 1998 року, та належала ОСОБА_3 , рішенням № РВ-023 від «17».05.2023 року державного кадастрового реєстратора у присвоєнні земельній ділянці кадастрового номеру відмовлено через наявність перетину (повне співпадіння) суміжною земельною ділянкою з кадастровим № :01:012:0079.

За зазначеною вище документацією суміжна земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 рахується за кадастровим № :01:012:0115.

З огляду витягу та інформації з Державного земельного кадастру НВ-020 від «11».11.2020 року та від «26».06.2023 року земельна ділянка з кадастровим № :01:012:0079 в с. Гвоздів Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області зареєстрована «19».02.2016 року Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області на підставі технічної документації із землеустрою КОФ ДП «ЦДЗК» ОСОБА_5 , за відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від «23» квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., за реєстровим № 2852, відповідач ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,061 га, кадастровий № :01:012:0079, для ведення садівництва, що розташована у садовому товаристві «Голосіївське» на території Гвоздівської сільської ради Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області.

Суд вважає за необхідно також зазначити, що загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначений ст.16 ЦК України, та наведений вище.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким, на свій розсуд, а цілком конкретним способом захисту свого порушеного права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором (п.5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від «05».06.2018 року у справі № 338/180/17, від «11».09.2018 року у справі № 905/1926/16, від «30».01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від «04».06.2019 року у справі № 916/3156/17, від «29».09.2020 року у справі № 378/596/16-ц, від «26».01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду, тобто має бути дотриманий принцип процесуальної економії (п.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від «28».01.2020 року у справі № 50/311-б, п.63 постанови Великої Палати Верховного Суду від «22».09.2020 року у справі № 910/3009/18).

Отже, з огляду на наведені у позові докази та доводи в їх сукупності, на думку суду ефективним способом захисту її майнових прав буде скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим № :01:012:0079, яка зареєстрована за відповідачем та накладається на земельну ділянку заявниці, а також маючи інший кадастровий номер, що перешкоджає їй у належному документальному оформленні у власність спірної земельної ділянки, отриманої у спадщину.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, на підставі вищевикладеного, визначивши характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову через його доведеність та обґрунтованість.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд одночасно вирішує питання про стягнення з відповідача на користь заявника, суми сплаченого ним судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.2, 4 і 5, 258, 259, 263-273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки № :01:012:0079, місце розташування - с. Гвоздів Обухівського (колишнього «Васильківського») району Київської області, садове товариство «Голосіївське»; цільове використання - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0610 га; зареєстровану Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області «19».02.2016 року на підставі технічної документації із землеустрою КОФ ДП «ЦДЗК», за відповідачем ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Ковбель