№ 201/8657/23
провадження 2/201/1049/2024
УХВАЛА

16 лютого 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, коштів та витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 липня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, коштів та витрат, позовні вимоги змінювалися, доповнювалися і уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2023 року було відкрито провадження в справі, справа прийнята до провадження та призначено проведення судового засідання, справа по суті не слухалася, виносилася ухвала.

В судове засідання надійшло клопотання представника позивача та стало питання про передачу справи на розгляд Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, оскільки місце реєстрації і офіційного знаходження відповідача ОСОБА_2 згідно нарешті отриманих даних Департаменту соцзахисту населення м. Запоріжжя від 23 січня 2024 року, проти чого не заперечують сторони, є кв. АДРЕСА_1 . Заявляючи позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позивач виходив з вимог ст. 27 ЦПК України про підсудність розгляду справи, оскільки відповідачка мала адресу в Жовтневому (нині Центральний) районі м. Маріуполя, а згідно розпорядження голови Верховного Суду, справи, підсудні Жовтневому районному суду м. Маріуполя розглядає Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Виходячи саме з цього судом і була спочатку прийнята до провадження справа і вона була призначена до розгляду.

Але з метою перевірки даних місця мешкання та реєстрації відповідача, судом з`ясована інша адреса відповідача, тому, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 43, 49, 182, 222 ЦПК України, позивач подав клопотання про направлення справи за підсудністю. Тобто зараз питання стоїть про загальну підсудність згідно ст. 27-29 ЦПК України, тобто за місцем зареєстрованого місця мешкання відповідача.

З`ясувавши думку представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне передачу справи до іншого суду для розгляду по суті, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи видно, що заявляючи позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позивач дійсно виходив з вимог ст. 27 ЦПК України про підсудність розгляду справи, оскільки відповідачка мала адресу в Жовтневому (нині Центральний) районі м. Маріуполя, а згідно розпорядження голови Верховного Суду, справи, підсудні Жовтневому районному суду м. Маріуполя розглядає Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Виходячи саме з цього судом і була спочатку прийнята до провадження справа і вона була призначена до розгляду.

Користуючись своїм правом, передбаченим ст. 43, 49, 182, 222 ЦПК України, позивач подав клопотання про направлення справи за підсудністю. Тобто зараз питання стоїть про загальну підсудність згідно ст. 27-29 ЦПК України, тобто за місцем зареєстрованого місця мешкання відповідача.

Місце реєстрації і офіційного знаходження відповідача ОСОБА_2 згідно отриманих даних Департаменту соцзахисту населення м. Запоріжжя від 23 січня 2024 року встановленим є кв. АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач мешкаючим (з належно оформленими передбаченими законом документами) чи зареєстрованим в Соборному (Жовтневому) районі м. Дніпра не значиться, належні відомості про це Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська суд отримав 06 лютого 2024 року, тому раніше безпідставно прийняв до провадження та розглядає цю справу. Через вказане і поставлене питання направити справу для розгляду по суті до суду за місцем передбаченої законом реєстрації відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Мешкання (також передбачає реєстрацію) та реєстрація, знаходження відповідач не в Соборному (Жовтневому) районі м. Дніпропетровська виявилася не під час відкриття провадження в справі, прийняття її до свого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, враховуючи перелічені обставини, суд вважає можливим дану справу передати на розгляд іншого суду за підсудністю, оскільки не вірно зроблено вибір пред`явлення позову згідно вимог ст. 27-29 ЦПК України, з урахуванням правил підсудності, справу прийнято до провадження з порушення правил підсудності і законних підстав зараз для розгляду справи в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська не має, порушення правил підсудності може викликати сумніви в об`єктивності суду і скасування апеляційною інстанцією ухваленого в справі рішення.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Отже необхідно зазначений вище позов передати за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27-29, 30, 31, 32, 200, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, коштів та витрат для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили 16 лютого 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -