УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/1680/24

Провадження № 2/638/2988/24

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі судді Яковлевої В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

установив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2024 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М.

Матеріали цивільної справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 29 січня 2024 року.

Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

Частиною першою статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Предметом даного позову є розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Так, відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

У позовній заяві позивачка вказує на те, що від шлюбу сторони мають доньку.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивачем до позовної заяви не долучено належних та достатніх доказів перебування дитини на його утриманні. Доказів про те, що позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача та щодо можливості розгляду справи за підсудністю за вибором позивача за домовленістю подружжя суду також не надано.

У даному випадку позивач у позовній заяві не посилається на те, що при поданні позову керується правилами альтернативної підсудності, також суду і не надано доказів для застосування норми частини другої статті 28 ЦПК України.

Слід зауважити, що в позові об`єднано дві позовні вимоги, а саме: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

При цьому для розгляду позовних вимог про визначення місця проживання дитини передбачено подання позову за правилами загальної підсудності за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Згідно з відповіддю № 425300 від 29.01.2024 та 425313 від 29.01..2024 з Єдиного державного демографічного реєстру місце реєстрації позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 за вказаними параметрами не знайдено.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону (залишення свого місця проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру).

Відповідно наявної в матерілах справи довідки від 05.01.2024 № 6326- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії паспорта відповідачки ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Підстав, які б згідно зі статтею 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність Дзержинського районного суду м. Харкова з урахуванням спору, який виник у сторін, судом не встановлено.

Отже, у даному випадку позов повинен бути пред`явлений до суду за правилами загальної підсудності за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання або перебування відповідача відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, тобто до Богодухівського районного суду Харківської області.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За таких обставин судом встановлено, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Отже, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Богодухівський районний суд Харківської області.

За правилами частини дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, необхідно передати для розгляду за правилами загальної підсудності - до Богодухівського районного суду Харківської області для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Керуючись статтями 27, 31, 32, 259-260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи 638/1680/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, передати до Богодухівського районного суду Харківської області для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (Україна, 62103, Харківська область, Богодухівський район, місто Богодухів, площа Незалежності, будинок 17).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 30 січня 2024 року.

Суддя В.М. Яковлева