УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024

Справа № 331/925/24

Провадження № 2/331/1115/2024

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі судді Н.В. Фісун , за участю секретаря судового засідання Свириденко О.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника матері ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває справа за позовом ОСОБА_2 в особі законного представника матері ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Через канцелярію суду 15.02.2024 року надійшло клопотання від ОСОБА_1 про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника матері ОСОБА_3 про визнання права власності. Клопотання розглянути без його участі. На задоволенні первісного позову не заперечує.

Представник первісного позивача в судовому засіданні щодо прийняття зустрічної позовної заяви не заперечував.

Представник третьої особи не заперечувала щодо прийняття зустрічної позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали зустрічного позову та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно положень ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Відтак предметом первісного позову є визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4 та після померлої прабабусі ОСОБА_5 за правом представлення на квартиру.

Як убачається зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 просить суд:

-встановити юридичний факт , що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

-визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6 1/6 частину квартири.

В зустрічній позовній заяві не зазначено обґрунтування для об`єднання та взаємопов`язаність вимог по первісному та зустрічному позову.

При цьому, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучати нових учасників процесу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом необхідною є перевірка та встановлення тотожності усіх необхідних трьох ознак, а саме: суб`єктного складу, предмету спору, а також підстав, з яких відповідний позов заявлено.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Виходячи з предмету первісного та зустрічного позову, враховуючи що ці позови є різними за своєю правовою природою, обраним способом захисту, заявлені в них вимоги є різними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, а також те, що задоволення зустрічного позову не може повністю або частково виключити задоволення первісного позову, то суд відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України вважає за необхідне зустрічний позов повернути відповідачу.

Суд вважає, що за таких обставин відкриття провадження за зустрічним позовом безумовно призведе до збільшення обсягу матеріалів, що мають бути досліджені судом, істотно розширить предмет доказування та призведе до затягування розгляду справи.

Слід також наголосити, що подання зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Однак, у зустрічні позовній заяві ОСОБА_1 жодним чином не зазначив, із посиланням на відповідні докази, про відсутність у позивача за первісним позовом матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову.

Суд наголошує, що доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень, однак, у даному випадку розгляд зустрічної позовної заяви разом з первісною не призведе до швидкого розгляду справи, а навпаки, з огляду на вищевикладене призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а тому, у даному випадку розгляд зустрічного позову разом з первісним не є доцільним.

Суд звертає увагу, що за первісним позовом відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги позивача повністю.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача ОСОБА_1 на ту обставину, що повернення цієї зустрічної позовної заяви жодним чином не порушує його право на справедливий суд в розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною Законом N475/97-ВР від 17.07.97), оскільки він не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом в загальному порядку з додержанням вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 193, 194, 260, 353 ЦПК України,суд,- -

У Х В А Л И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника матері ОСОБА_3 про визнання права власності повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.02.2024 року.

Суддя: Н.В.Фісун