Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7786/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського нотаріального округу про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу про визнання права власності.

Згідно позовних вимог просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки - ОСОБА_5 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивачкм та її матері.

Після смерті баби відкрилася спадщина зокрема на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Спадкодавцем за життя заповітного розпорядження залишено не було.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

В порядку цивільного законодавства позивачка прийняла спадщину, оскільки з самого народження і на даний час проживає у спадковому будинку слідкує за поменшанням зробила ремонт, обробляє земельну ділянку.

Відповідачі по справі - мати та дядько не заперечують щодо прийняття позивачкою спадкового майна. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

Так при зверненні до Державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті баби було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду .

Позивачкою замовлено та виготовлено технічний паспорта на житловий будинок.

Згідно інформаційної довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 29.08.2023 року житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 станом на 2023 завершений будівництвом. Згідно даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не було оформлено.

Згідно довідки виданої старостою Боржавського старостинського округу Виноградівської міської ради за № 20.1-07/377 від 23.06.2023року згідно по господарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_1 будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі (а.с.37, 39).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки - ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 11.03.1997 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки - ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 від 01.03.2022 року (а.с.10).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_4 від 14.01.1998 року (а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки з ОСОБА_6 . Серія НОМЕР_5 від 03.10.2017 року (а.с.8), свідоцтвом про народження матері позивачки - народжена ОСОБА_7 , НОМЕР_6 від 20.10.1971 року (а.с.13), свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивачки ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , Серія НОМЕР_7 від 14.08.2018 року "повторно" (а.с.14).

Після смерті баби, відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, який знаходить в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 за життя заповітного розпорядження залишено не було.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

В порядку цивільного законодавства позивач прийняла спадщину, оскільки з самого народження і на даний час проживає у спадковому будинку слідкує за помешканням, обробляє земельну ділянку.

Відповідачі по справі - мати та дядько (рідний син спадкодавця) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не заперечують щодо прийняття позивачкою спадкового майна. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

Позивачем було замовлено та виготовлено технічний паспорта на житловий будинок.

Згідно інформаційної довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 29.08.2023 року житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 станом на 2023 завершений будівництвом, рахується за ОСОБА_5 , правовстановлюючих документів на житловий будинок не було оформлено (а.с.21).

Згідно довідки Боржавського старостинського округу Виноградівської міської ради № 20.1-07/377 від 23.06.2023 року згідно по господарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_1 будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Згідно довідки виданої старостою Боржавського старостинського округу, Виноградівської міської ради № 20.1-07/379 від 23.06.2023 року на день смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала, зокрема і онуку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є спадкоємцем п`ятої черги спадкування, спадщину прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, особи, які мають право претендувати на спадкове майно - відповідачі по справі, претензій щодо спадкового майна не ставлять. Іншого способу захистити своє право спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо