№566/1475/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року селище Млинів, Рівненської області Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої - судді Бандури А.П.

при секретарі судового засідання Альонову М.Р.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сермяги Д.А.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Драгана В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Млинів Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 2018 року, він, ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 7700 доларів США, доказом чого є розписка, яка була складена у простій письмовій формі. Згідно даної розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути йому, позивачу, вказані кошти у термін 90 днів з дня позики, тобто до 23 травня 2018 року.

Станом на день подачі позовної заяви відповідач не віддав йому, позивачу, борг, чим порушив виконання свого зобов`язання згідно розписки.

На його, позивача, неодноразові телефонні дзвінки, з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагував та не відповідав, чим ухилився від виконання свого зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення ним мирного вирішення спору, він, позивач, вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його, позивача, користь 7700 доларів США та судовий збір у розмірі 1901 грн. 90 коп.

Ухвалою Млинівського районного суду від 25 жовтня 2019 року позовна заява була прийнята судом до розгляду і по ній відкрито провадження. Цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження і призначеного до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

(Т.1, а.с.12)

10 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив в якому він вказує, що вважає, що позов ОСОБА_1 до нього, щодо стягнення боргу підлягає задоволенню частково. Свою позицію мотивую тим, що окремі викладені у позовній заяві факти не відповідають дійсності, а тому відсутні правові підставі для задоволення позову в повному обсязі.

Так, дійсно, 19 лютого 2018 року ним було позичено в ОСОБА_1 кошти в розмірі 7700 доларів США згідно розписки наданої позивачем.

Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день він, відповідач, не віддав йому борг і сумі 7700 дол. США, однак дана інформація не відповідає дійсності з огляду на наступне.

В серпні 2018 року, дружиною відповідача в м. Київ позивачу особисто було передано 1500 USD.

У березні 2019 року він, відповідач, перераховував позивачу 500 євро (= 550 USD) з Німеччини через систему MoneyGram.

13 травня 2019 року ним було здійснено валютно-обмінну операцію з 400 USD на 10440 гривень (за курсом ПриватБанку станом на 13 травня 2019 року 26,10 грн) згідно квитанції 224242635 від 13 травня 2019 року. Вказані кошти в цей же день було перераховано ОСОБА_1 , що підтверджує квитанція RC_QA84351563DCAXCOAKAL від 13 травня 2019 року.

25 червня 2019 року ним, відповідачем, було оплачено на рахунок позивача 10376,89 гривень, що еквівалентно 395 USD згідно дубліката чека від 29 листопада 2019 року (станом на 25 червня 2019 року за курсом Приватбанку продаж 1 USD = 26,30 ).

06 серпня 2019 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано - 7683,42 гривень, що еквівалентно 297 USD згідно дубліката чека від 29 листопада 2019 року (станом на 06 серпня 2019 року за курсом Приватбанку продаж 1 USD = 25,85 грн).

08 жовтня 2019 року із картки дружини відповідача ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 він, відповідач, перерахував 6281,41 гривень згідно дубліката чека від 29 листопада 2019 року, що еквівалентно 250 USD (станом на 08 жовтня 2019 року за курсом Приватбанку продаж 1 USD = 25,15 грн.)

11 вересня 2019 року він, відповідач здійснив переказ коштів на рахунок позивача в розмірі 7537,69 гривень, згідно квитанції АТ «Універсал Банк» від 11 вересня 2019 року, що еквівалентно 304 USD (станом на 11 вересня 2019 року за курсом Приватбанку продаж 1 USD = 24.75 грн.)

11 листопада 2019 року із картки дружини відповідача ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_4 було перераховано 7400 гривень, (із вирахуванням комісії банку 7349.07) згідно чека від 11 листопада 2019 року, що дорівнює 298 USD та 7386 гривень=300 USD згідно дубліката чека від 29 листопада 2019 року (станом на 11 листопада 2019 року за курсом Приватбанку продаж 1 USD = 24.65 грн.)

Отже, загальна сума перерахованих позивачу коштів становить: 1500+550+400+395+297+250+304+298+300=4294 USD.

Таким чином, станом на момент розгляду справи в суді сума боргу становить: 7700 USD 4294 USD = 3406 USD.

Просить суд позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього, відповідача ОСОБА_2 , боргу задовольнити частково, а саме: стягнути з нього на користь ОСОБА_2 , РНОКПП ( НОМЕР_1 ), 3406 (три тисячі чотириста шість) долари США. Вирішити питання щодо стягнення з нього, відповідача, понесених судових витрат на користь ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

(Т.1. а.с.19-35)

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- закрито та призначено до судового розгляду по суті.

(Т.1, а.с.79)

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сермяга Д.А., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити.

Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вказав, що підтверджує, що отримував від ОСОБА_2 банківські перекази, але це кошти, які передавались йому відповідачем були не в рахунок боргу, посвідченого розпискою від 19 лютого 2018 року, а в рахунок іншого боргу, який він з відповідачем уклав усно. Готівки від дружини ОСОБА_2 в сумі 1500 доларів США він не отримував.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Драган В.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив врахувати, що відповідачем частково погашено заборгованість за договором позики, а відтак просив задоволити позов частково та стягнути борг в сумі 3406 доларів США.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 19 лютого 2018 року отримав від позивача ОСОБА_1 борг у розмірі 7700 доларів США терміном на 90 днів, до 23 травня 2018 року, що підтверджується розпискою від 19 лютого 2018 року.

Передача коштів була проведена у присутності свідка ОСОБА_6 .

(а.с.7)

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий же висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 .

Аналіз частини 2 ст. 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2018 року у справі №756/8630/14-ц (провадження №61-8792св18.

Таким чином, грошове зобов`язання відповідача ОСОБА_7 перед позивачем ОСОБА_1 підтверджується розпискою від 19 лютого 2018 року, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Факт отримання грошових коштів при розгляді справи відповідачем ОСОБА_2 не оспорювався. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 надано докази, що підтверджують укладення договору позики, отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_2 , погодження сторонами всіх істотних умов договору позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Вказаний висновок, викладений ВС у постанові від 12 листопада 2020 року у справі №154/3443/18.

Як зазначив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Драган В.П., відповідач ОСОБА_2 , частково сплатив заборгованість за договором позики.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 переказав ОСОБА_1 400 доларів США (10440 гривень), відповідно до копії квитанції №224242635 від 13 травня 2019 року.

(Т.1 а.с.23)

04 червня 2019 року ОСОБА_2 переказав ОСОБА_1 500 євро, що еквівалентно 550 доларам США, що підтверджується документом про переказ коштів через систему MoneyGram

(Т.1 а.с.57)

25 червня 2019 року ОСОБА_3 було переказано на рахунок позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10376,89 гривень, що еквівалентно 395 доларів США, згідно дубліката чека від 29 листопада 2019 року.

(Т.1 а.с.30,31)

06 серпня 2019 року на рахунок ОСОБА_1 ОСОБА_3 було перераховано - 7683,42 гривень, що еквівалентно 297 доларам США, у відповідності до дубліката чека від 29 листопада 2019 року.

(Т.1 а.с.29,32)

11 вересня 2019 року ОСОБА_2 здійснив переказ коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 в розмірі 7537,69 гривень, що еквівалентно 304 доларам США, згідно квитанції АТ «Універсал Банк» від 11 вересня 2019 року.

(Т.1 а.с.25,34)

08 жовтня 2019 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 перераховано 6281,41 гривня, що еквівалентно 250 доларам США, відповідно до копії дубліката чека від 29 листопада 2019 року.

(Т.1 а.с.28,33)

11 листопада 2019 року із картки ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_4 було перераховано 7400 гривень, що еквівалентно 298 доларам США, відповідно до чека від 11 листопада 2019 року.

(Т.1 а.с.26,35)

11 листопада 2019 року на рахунок ОСОБА_1 ОСОБА_3 було перераховано 7386,00 гривень, що еквівалентно 300 доларів США, у відповідності до дубліката чека від 29 листопада 2019 року.

(Т.1 а.с.27,35)

Надходження коштів підтверджується випискою по рахунках ОСОБА_1 так, зокрема, судом встановлено, що 13 травня 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 10435 грн. (поповнення картки готівкою у відділенні Рівненський філія Млинівське відділення);

- 25 червня 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 10375,89 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування АДРЕСА_1 . Платник ОСОБА_8 );

- 06 серпня 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 7683,42 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування АДРЕСА_2 . Платник ОСОБА_8 );

- 11 вересня 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 7537,69 грн. (зарахування переказу на карту);

- 08 жовтня 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 6281,41 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування АДРЕСА_1 . Платник ОСОБА_8 );

- 11 листопада 2019 року на рахунок позивача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 7386 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування АДРЕСА_3 . Платник ОСОБА_8 );

(Т.1 а.с.172, 176,181 (зворот), 185 (зворот), 187 (зворот),189)

Отже, загальна сума перерахованих відповідачем позивачу коштів становить: 400+304+298+300+250+297+395+550=2794 долари США.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сермяга Д.А. в судовому засіданні визнали факт отримання коштів у зазначений сумах, жодним чином не спростував наведені факти об`єктивними доказами і лише пояснив, що кошти, які перераховувались йому на рахунок, як погашення боргу не мають «прив`язки» до боргової розписки від 19 лютого 2018 року, так як у квитанції не зазначено «призначення платежу».

Однак незрозуміло для суду той факт, яку ж тоді «прив`язку» має частково повернутий борг, який, нібито, був у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 згідно усної домовленості та в якій сумі до боргу.

Згідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1,4-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Що ж стосується повернення 1500 доларів США дружиною відповідача ОСОБА_2 , які вона, нібито, передала позивачу ОСОБА_1 готівкою в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 19 лютого 2018 року, то позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні, заперечив факт отримання таких коштів.

В судовому засіданні, ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник - адвокат Драган В.П. не надали суду будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт передачі 1500 доларів США позивачу ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи часткову сплату відповідачем ОСОБА_2 боргу в сумі 2794 долари США. за борговою розпискою від 19 лютого 2018 року, яка визнана в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та наявність доказів про зарахування цих коштів на рахунок позивача і відсутність інших боргових розписок між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 залишок несплаченого боргу згідно розписки від 19 лютого 2018 в сумі 4906 долари США.

Сттатею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках та в порядку, встановлених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, визначено правову позицію, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання грошових зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також частини 1 ст. 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову на 63,7%, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог, виходячи із вимог, заявлених до нього, в сумі 1211 грн. 51 коп. (1901,9 грн.(оплачений позивачем судовий збір) х 63,7 %/100 %).

На підставі наведеного,

керуючись статтями ст.ст. 526,530, 612,1046,1047,1049 ЦК України

ст. ст. 4, 12, 13, 81, 83,141, 258, 263-265, 273, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 , борг за розпискою від 19 лютого 2018 року у сумі 4906 (чотири тисячі дев`ятсот шість) доларів США.

(РНОКПП ОСОБА_2 НОМЕР_1 )

(РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_2 )

Відмовити частині позовних вимог щодо стягнення суми боргу в сумі 2794 (дві тисячі сімсот дев`яносто чотири) доларів США, за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 , сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 51 копійку.

(РНОКПП ОСОБА_2 НОМЕР_1 )

(РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_2 )

Повний текст рішення складний 15 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура