Єдиний унікальний номер справи 183/8660/23
Провадження № 2-о/183/41/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Андрусенко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він станом на 24 серпня 1991 року, а саме з 03 червня 1991 року до дня позбавлення волі у 2005 році, проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 05 квітня 1978 року Новомосковським РОВД йому було видано паспорт серії НОМЕР_1 . З дня проголошення незалежності України і до дня ув`язнення він паспорт громадянина України не отримував, а при ув`язнені паспорт радянського зразка у нього був вилучений. З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, однак йому було відмовлено у вчиненні такої дії, і рекомендовано звернутися до суду щодо факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

У зв`язку з чим, заявник ОСОБА_1 , ураховуючи, що станом на 24 серпня 1991 року він проживав на території України, посилаючись на положення Закону України "Про громадянство України", звернувся до суду та просить встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року.

Заперечуючи проти поданої заяви, 29 серпня 2023 року заінтересованою особою Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області суду подано письмові пояснення, у яких зазначено, що 15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. ОСОБА_1 отримав інформацію, що необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні за станом на 24 серпня 1991 року. Для того, щоб встановити факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року у судовому порядку, заявник у своїй заяві повинен заявляти вимоги, які відповідають вищезазначеним статтям Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року подаються такі документи: трудова книжка. військовий квиток, атестати або дипломи про навчання, свідоцтво про народження, копію будинкової книжки з штампом реєстрації на території України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР 1974 року з внесенням напису органами внутрішніх справ України «громадянин України» тощо. Заявник звернувся до суду з метою отримання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом до 24 серпня 1991 року. Але відповідно до чинного законодавства України для оформлення належності до громадянства України потрібно судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Просили у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року прийнято заяву до розгляду і відкрито провадження у справі (а.с. 26).

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлену вимогу підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судовому засідання заявлену вимогу не визнав, заперечував проти її задоволення з підстав, викладених у письмових поясненнях на заяву.

Суд, вислухавши вступне слово і пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази, приходить до такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від квітня 1992 року, наданого суду у засвідченій заявником копії, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Січкарівка Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Судом установлено, що 15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року.

Заявника повідомлено, що оскільки він не документований паспортом громадянина України та паспорт громадянина колишнього СРСР, оформлений на його ім`я, втрачений, то рекомендовано звернутися до суду для отримання відповідного рішення, проходження процедури оформлення належності до громадянства України, та подальшого документування паспортом громадянина України (а.с. 21-22).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Згідно з п.п. а) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 30 травня 2012 року № 367/2012) (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року

Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з п. 9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом установлено, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник зазначив оформлення громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується: довідкою № 129 від 14 червня 2023 року, виданою Спаським старостинським округом Підгородненської міської ради, копією домової книги, показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 129 від 14 червня 2023 року, виданої Спаським старостинським округом Підгородненської міської ради, громадянин ОСОБА_1 , 1961 року народження, дійсно проживав та був зареєстрований з 03 червня 1991 року до 2005 року до дня позбавлення волі в АДРЕСА_1 , по паспорту НОМЕР_1 , виданому 05 квітня 1978 року Новомосковським РОВД (а.с. 20).

З наданої заявником і засвідченої ним копії домової книги, убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Січкарівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, прибув на постійне місце проживання і з 03 червня 1991 року до 2005 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23-24).

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , він є рідним сином заявника ОСОБА_1 . У теплу пору року в 1991 році він з матір`ю ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_1 і братом ОСОБА_4 переїхали на постійне місце проживання у с. Дмитрівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де батьки проживали разом до 2000 року, а потім розлучилися. Батько працював на тракторі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що заявник ОСОБА_1 це її колишній чоловік. З 1980 року вони проживали разом у с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, а десь навесні 1991 року переїхали разом з дітьми в с. Дмитрівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де разом проживали з ОСОБА_1 до 2000 року. ОСОБА_1 працював трактористом.

З огляду на фактичні обставини справи, з урахуванням телеологічного (цільового) й системного застосування вказаних правових норм, суд приходить до переконання, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які в сукупності свідчать про постійне (безперервне) проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 141, 142, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Січкарівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився у с. Січкарівка Магдалинівського району Дніпропетровської області; РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_3 ;

-Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, , місцезнаходження: вул. В. Липинського, 7, м. Дніпро, 49000.

Рішення суду складено і підписано 14 лютого 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна