Справа № 314/5373/23
Провадження № 2/314/327/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/5373/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.03.2021 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я позивача, у зв`язку з чим відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строквін звернувся до державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :07:001:0122, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), а також площею 0,23 га, кадастровий номер :07:001:0123, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо житлового будинку за вказаною адресою, однак нотаріус у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок, відмовила у оформленні спадщини, видавши йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2023.

Позивач зазначає, що 17.07.1971 ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчено головою виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради 17.07.1971. За приписами ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. Відтак, з 17.07.1971 ОСОБА_2 стала власницею житлового будинку, у якому проживала по дату смерті. 31.03.1989 ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації. Однак, за життя ОСОБА_2 право власності спірний житловий будинок не зареєструвала.

На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою суду від 15.11.2023 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію спадкової справи № 195/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.01.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 195/2021, заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.01.2024 на адресу суду від представника відповідача Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшло клопотання, у якому представник відповідача просить розглянути справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи документах, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою суду від 17.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.03.2021 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до заповіту, посвідченого 10.09.2007 секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Вініченко Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 166, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, позивачу ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є онуком померлої, про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , виданого 21.05.1966, матір`ю якої записаноОСОБА_2 , копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 19.11.1983 Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, згідно з яким ОСОБА_3 19.11.1983 уклала шлюб з ОСОБА_4 , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 , а також копія Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , матір`ю якого записано ОСОБА_6 .

У встановлений законом 6-місячний строк позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 за заповітом, що підтверджується його відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 195/2021.

У подальшому ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо земельних ділянок площею 0,25 га, кадастровий номер :07:001:0122, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), а також площею 0,23 га, кадастровий номер :07:001:0123, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

31.10.2023 позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .Однак постановою від 31.10.2023 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.07.1971, посвідченого Виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_7 житловий будинок, розташований в с. Михайло-Лукашеве.

Матеріали справи містять технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , складений 31.03.1989, власницею якого зазначена ОСОБА_2 .

Листом від 30.01.2022 № 328/1, Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації повідомило, що у матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на житловий будинок не містяться.

Із листа Михайло-Лукашівської сільської ради від 10.11.2023 за № 1408 вбачається, що головою домоволодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , головою вказаного домоволодіння після смерті свого чоловіка із ІНФОРМАЦІЯ_5 була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який вона не оформила у встановленому законом порядку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. ч. 4,5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Таким чином, відсутність у позивача правовстановлюючого документу на житловий будинок при вищевикладених обставинах не перешкоджає суду визнати право власності за ним на це майно у порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, 8) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

05.02.2024