Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8349/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» звернулося до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 23.09.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір № 1612059-А. Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14 червня 2021 року.

Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua, і відповідач мав можливість ознайомитись з цими документами до укладення Кредитного договору.

На підставі п. 2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 20 000,00грн.

Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 23.09.2021 по 22.10.2021 включно.

Згідно до п. 2.6.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за стандартною ставкою в розмірі 0,4975 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Після укладення Кредитного договору 23.09.2021 року ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором на надало їй кредит в сумі 20 000,00грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 …4350.

У встановлений термін 22.10.2021 р. відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись умовами кредитного договору та умова додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 23.09.2021р. кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять календарних днів, тобто до 11.11.2021 року включно.

В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка в розмірі 2,99 %. Сторони погодили, що угода про автопролонгацію Договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору.

Пунктами 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору (автопролонгація), сторони узгодили, що в період автопролонгації з 23.10.2021 року по 11.11.2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту, а саме 11.11.2021 року, відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 20 000,00 грн - тіло кредиту та 23 900,00 грн - нараховані проценти.

Неустойка за неналежне виконання умов Кредитного договору відповідачу не нараховувалась.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх борових зобов`язань перед кредитором, 24.11.2021 року між ТОВ "СС ЛОУН" , як клієнтом, та ТОВ "ФІНФОРС", як фактором, було укладено договір факторингу № 0, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Заборгованість відповідача по Кредитному договору перед ТОВ "ФІНФОРС" не погашена і складає 20 000,00 грн - тіло кредиту та 23 900,00 грн - нараховані проценти, а всього 43 900,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Представником відповідачки ОСОБА_1 , адвокатом Стягайло О.П., до суду подано відзив на позовну заяву.

Невизнання позову обґрунтовує тим, що позивач не мав права застосовувати підвищену процентну ставку в розмірі 2, 99 % в день, позаяк у паспорті споживчого кредиту вказано, що процента ставка за цим кредитним договором є фіксованою.

У п. 2.5 кредитного договору так само вказано, що процентна ставка за цим кредитом є фіксованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦПК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У п. З кредитного договору вказано, що строк кредиту становить 30 днів, сума кредиту 20 000, 00 грн., проценти за користування кредитом 2 985 грн., термін платежу 22.10.2021, загальна сума, що підлягає сплаті 22 985 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі не сплати Позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії Договору, Кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі, якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації.

Відповідно до п. 5.1 договору при кожному продовженні строку користування кредитом, між Позичальником та Кредитодавцем укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Проте відповідно до п. 5.9 договору продовження строку користування кредитом є неможливим, якщо Кредитодавець відступив право вимоги за Договором третій особі або звернувся до суду за примусовим стягненням заборгованості.

Враховуючи, що первісний кредитор відступив право вимоги за даним кредитом на користь іншої фінансової установи, умови кредитного договору про зміну фіксованої процентної ставки є нікчемними.

Вказує, що позивач не надав до суду жодного первинного банківського документу, який відповідає статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому у задоволені позовних вимог має бути відмовлено у повному обсязі у зв`язку із відсутністю доказів видачі кредитних коштів.

Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідач вважає їх неспівмірними із складністю справи. Відповідач, у свою чергу, також просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНФОРС» не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги, підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стягайло О.П. нез`явилися. Причини неявки не повідомили.

Суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23.09.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір № 1612059-А. Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14 червня 2021 року. Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua. До кредитного договору додано паспорт кредиту, яким визначено суму кредиту, строки та порядок його погашення, процентна ставка за кредитом, процентна ставка за кредитом після авто пролонгації тощо.

На підставі п. 2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 20000 грн.

Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 23.09.2021 по 22.10.2021 включно.

Згідно до п. 2.6.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за стандартною ставкою в розмірі 0,4975 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Після укладення Кредитного договору 23.09.2021 року ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором на надало їй кредит в сумі 20 000,00грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 …4350.

23.09.2021 року ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою ІТС ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронну додаткову угоду про продовження строку користування кредитом до 11.11.2021 року за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктами 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору (автопролонгація), сторони узгодили, що в період автопролонгації з 23.10.2021 року по 11.11.2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 43 900,00 грн (а.с.50 зворот).

ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором та надало їй кредит в сумі 20 000,00грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № 535507…4350

На підтвердження отримання кредиту позивачем в якості доказів надано суду скрін-шоти покрокової реєстрації відповідача ОСОБА_1 в особистомукабінеті, та відповідні сторінки з Веб-сайту та ІТС Товариства, що спростовує доводи представника відповідача, про те, що відповідач не отримувала кредитних коштів.

Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1 -3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зіст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу положеньст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Устатті 3 Закону "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятоюстатті 11 Закону України "Про електронну комерцію"встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п. п. 12, 13 ч. 1ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги"електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію".

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг би бути укладений.

Вказане узгоджується з правовимвисновком Верховного Суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі N 127/33824/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третястатті 215 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

В п. 8 постанови від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Дослідженими доказами по справі підтверджено процедуру укладення електронного договору та покрокові дії відповідача для реєстрації на веб-сайті та укладення кредитного договору.

При цьому, суд вважає, що проходження відповідачем реєстрації в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС ЛОУН» підтверджує його ознайомлення з Правилами надання коштів у кредитТОВ «СС ЛОУН», паспортом споживчого кредиту та іншою необхідною йому інформацією.

Суд також приходить до висновку, що підписання одним одноразовим ідентифікатором кількох документів одночасно є допустимим, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відтак, зміст правочину може бути зафіксований у кількох документах. Кредитний договір, додаткова угода до нього та паспорт кредиту від 23.09.2021 року підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором f10504. Додаткова угода (автопролонгація) підписувалась разом з підписанням самого кредитного договору № 1612059-А від 23.09.2021 року та є його невід`ємною частиною, тому остання і підписувалась одноразовим цифровим ідентифікатором f10504. Відповідно до п. 5.8 Кредитного договору сторони погодили, що угода про автопролонгацію підписується позичальником одночасно з підписання цього договору.

Таким чином, укладення Кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі сторін договору, укладений договір відповідно доЗакону України "Про електронну комерцію"вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди.

Після укладання Кредитного договору 23.09.2021 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 1612059-А від 23.09.2021 року (автопролонгація), якою строк кредиту визначено з 23.10.2021 року по 11.11.2021 року включно, та погоджена процентна ставка на цей період у розмірі 2,99 % за кожен день користування кредитними коштами. Загальна вартість кредиту визначена у розмірі 43900,00 грн. Для підписання Угоди відповідач скористався одноразовим цифровим ідентифікатором f10504 (а.с. 51 копія додаткової угоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

На підставі ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

24.11.2021 року між ТОВ "СС ЛОУН" (клієнт) та ТОВ "ФІНФОРС" (фактор) укладено договір факторингу № 0, згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (далі винагорода), а клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойки (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору).

З наданого суду витягу з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу вбачається, що до фактора позивача по справі ТОВ "ФІНФОРС", було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 43900,00 грн., у тому числі сума основного зобов`язання 20 000,00 грн, проценти в сумі 23 900,00 грн., (а.с. 53-60).

Про наявність вказаних обставин відповідач була повідомлена, що підтверджено листом на її ім`я від 24.111.2021 року (а.с. 61 електронне повідомлення).

З приводу тверджень представника відповідача про те, що оскільки первісний кредитор відступив право вимоги за даним кредитом на користь іншої фінансової установи, умови кредитного договору про зміну фіксованої процентної ставки є нікчемними, суд приходить до наступноного висновку.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на неправильний обрахунок процентів за кредитом, оскільки такі проценти обраховані за період кредитування з урахуванням автопролонгації та за відсотковими ставками погодженими відповідачем.

Договір факторингу укладений між ТОВ "СС ЛОУН" (клієнт) та ТОВ "ФІНФОРС" (фактор), після закінчення строку дії Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору № 1612059-А від 23.09.2021 року (автопролонгація), якою строк кредиту визначено з 23.10.2021 року по 11.11.2021 року включно.

Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за кредитом, оскільки вони є платою за користування кредитними коштами та не відносяться до поняття неустойки.

Суд приходить до висновку, що кредитор виконав всі взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, у свою чергу відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, отриману суму позики та проценти за користування позичковими грошовими коштами не повернув, тому наявне порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом задоволення позову про стягнення наявної заборгованості.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості в розмірі 43900,00 грн є обґрунтованими. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "ФІНФОРС" заборгованість за кредитним договором № 1612059-А від 23.09.2021 року в розмірі 43900,00 грн, з яких 20000,00 грн тіло кредиту, 23900,00 грн проценти, є обґрунтованими.

При пред`явленні позову позивач сплатив судовийзбір урозмірі 2684,00грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНФОРС" слід стягнути сплачений судовий збір урозмірі 2684,00грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За частиною першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики).

Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

З огляду на викладене, суд зауважує, що правовідносини домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, які склалися між адвокатом та клієнтом, в межах чого розглядаються питання зобов`язання про сплату та строки сплати.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17, провадження № 61-11991св20).

Цивільним процесуальним законом врегульовані критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу в справі.

В порядку частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ордер про надання правничої допомоги (а.с. 63).

Матеріалами справи встановлено, що разом з позовною заявою представником позивача адвокатом Гурським Г.Ю. подано додаток від 10.10.2023 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.02.2023 року, який містить перелік наданих послуг представником позивача, що входять до складу правової допомоги, а саме: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, ордер адвоката) (30 хв.) 500,00 грн.; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору (1,5 год.) 1500,00 грн.; складання позовної, її друк та підписання (в 2-х примірниках) (2,5 год.) 2500,00 грн.; формування додатків (доказів) до позовної заяви, засвідчення копій документів (для суду та відповідачу) (1 год.) 1000,00 грн.; складання будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень, тощо в суді І інстанції (1 год.) 1000,00 грн.; відправка позову до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі (30 хв.) 500,00 грн. Всього на загальну вартість 7000,00 грн. (а.с. 64).

Відповідно до платіжної інструкції №3727 від 30.10.2023 року представник позивача отримав від ТОВ «ФІНФОРС» за договором про надання правової допомоги № б/н від 20.02.2023 року та додатку від 10.10.2023 року 7000,00 грн. (а.с. 66).

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Неспівмірність суми гонорару визначається з критерію складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року справа № 922/1964/21, визначена позиція відносно стягнення витрат на правничу допомогу, при відсутності заяви про зменшення такого розміру, наявності заперечень щодо неспівмірності, яка застосована при розгляді даної справи.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву виклав заперечення щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та просив відмовити у їх відшкодуванні.

Суд зазначає, що категорія справи не є такою, що потребує нових знань, крім тих, що має адвокат у силу своєї професійної освіти.

Так, враховуючи ціну позову у даній справі, яка становить 43900,00 грн. та задоволення судом вимог позивача, на переконання суду, свідчить про те, що вартість послуг адвоката та потрачений ним час є неспівмірними із складністю спірних правовідносин.

Крім цього, дійсно складність спірних правовідносин (категорія справи) та обізнаність представника у таких і судовій практиці з цього приводу, презюмується, тому вартість витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн., яку просить стягнути позивач, є необгрнутованою хоча б з погляду зазначених вище обставин.

Більше того, адвокатом здійснено розподіл наданих ним послуг та оцінено кожні із них окремо, зокрема, оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, ордер адвоката), збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору, складання позовної, її друк та підписання, формування додатків (доказів) до позовної заяви, засвідчення копій документів, складання будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень, формування матеріалів адвокатського досьє по справі, при цьому такі послуги охоплюються загалом правовою допомогою та надаються кожним адвокатом у межах наданих законом повноважень. Більш того, відправка позову до суду є технічною процедурою та не являється видом правової допомоги.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення таких у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1054 ЦК України,ст.ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитнии договором -задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (адреса: вул. Іоанна Павла II, 4-6, м. Київ 01042; ідентифікаційний код 41717584) суму заборгованості за Кредитним договором № 1612059-А від 23.09.2021 року в розмірі 43 900,00 (сорок три тисячі дев`ятсот) гривень 00 коп., з яких: 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 23 900 (двадцять три тисячі дев`ятсот) гривень 00 коп. нараховані проценти.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (адреса: вул. Іоанна Павла II, 4-6, м. Київ 01042; ідентифікаційний код 41717584) судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (адреса: вул. Іоанна Павла II, 4-6, м. Київ 01042; ідентифікаційний код 41717584) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 15.02.2024 року. Повний текст рішення суду складено 19.02.2024 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо