Справа № 536/1496/23
Провадження № 2/536/110/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О. ,

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 25.12.2012 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року.

Вона з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільна дитина проживає разом із нею, за час окремого проживання, відповідач кошти на утримання спільної дитини не надавав.

Оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, добровільно сплачувати кошти на утримання дитини не бажає, тому просила суд:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

23.10.2023 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву в якому повністю заперечує проти позовних вимог позивачки, вважає їх безпідставними, та такими, що не можуть бути задоволені судом, виходячи з наступного.

Дійсно в період з 25 грудня 2012 року по 22 лютого 2019 року позивачка та відповідач перебували у законному шлюбі, та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 до серпня 2023 року проживав разом з матір`ю та протягом цього часу, відповідач надавав матеріальну та іншу необхідну допомогу синові, шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок, а також на рахунок її сестри. Крім того, здійснював всі передбачені законом та моральним обов`язком дії щодо виховання та утримання сина.

У зв`язку з тим, що позивачка має другу маленьку дитину, яку вона виховує самостійно, між сторонами було вирішено, що ОСОБА_4 буде проживати з батьком у м. Полтава.

Таким чином, з серпня 2023 року, ОСОБА_3 , проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01 вересня 2023 року Тимур навчається в Комунальному закладі «Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області».

Враховуючи, що дитина проживає з відповідачем та знаходиться повністю на його утриманні, представник відповідача просила суд:

-відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за безпідставністю.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом на подачу відповіді на відзив не скористалася.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно заяви представника відповідача від 08.01.2024 року, просила суд розгляд справи провести без їх участі, з урахуванням позиції викладеної у відзиві на позовну заяву.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року.

Сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області від 04.03.2013 року, актовий запис № 21.

Позивач вказує, що відповідач не надає кошти на утримання спільної дитини у достатньому для її віку розмірі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.

Частинами 2, 3 статті 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину виникає в того з батьків, хто проживає окремо від неї.

В той час судом встановлено, що згідно Акту про встановлення факту проживання від 28.08.2023 року, ОСОБА_2 фактично проживає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно довідки № 08-08/670 від 19.10.2023 року директора КП «Розсошенської гімназії Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» - Яловець Є. встановлено, що ОСОБА_3 навчається у вказаній гімназії в 5-В класі.

Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Беручи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із відповідачем, аліменти в свою чергу є власністю дитини та повинні витрачатися виключно за цільовим призначенням в її інтересах, а тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 180, 181 СК України ст. ст. 76, 82, 141, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський