Справа № 276/2651/23
Провадження по справі №2/276/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Довгалюк Роман Олександрович, до Хорошівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

20.12.2023 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просить суд визначити позивачу додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,3768 за кадастровим номером: :04:002:0252.

В обґрунтування позовної вимоги представник позивача зазначив, що після смерті матері позивача ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка була успадкована ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 , позивач отримала відмову у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила вказаний строк з поважної причини, оскільки не була обізнана про наявність заповіту.

Обґрунтовуючи правові підстави позовних вимог, представник позивача посилався на ч.1 ст.1216, ч.1.ст.1225, ч.3 ст.1268 ЦК України.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.12.2023 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.01.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та дату судового розгляду.

Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради, зазначив, що позов визнає.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надійшло.

Неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом досліджено наступні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим повторно виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області 05 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 20 квітня 1965 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.04.1965 року зареєстрували шлюб.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Березівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/691-а від 09.10.2018 року імена КАЗМИР (свідоцтво про смерть (повторно), запис ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_3 ) та КАЗИМИР (Державний акт на право приватної власності на землю, запис ОСОБА_3 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Відповідно до відомостей Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 серпня 2002 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,38 га, яка розташована на території Березівської сільської ради; цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач є донькою ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим повторно, серії НОМЕР_4 від 29.01.1966 року, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 10.08.2016 року, відповідно до якого позивач змінила прізвище зі « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно з копією заповіту від 05.12.2017 року, посвідченого секретарем Іршанської селищної ради Хорошівського району Денисенко К.О., зареєстрованого в реєстрі за №527, ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, ОСОБА_1 .

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №502463358 від 12.12.2017 року до Спадкового реєстру внесено відповідний реєстраційний запис про реєстрацію заповіту ОСОБА_2 .

З довідок виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №121 та №122 від 18.05.2023 року слідує, що спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_1 , на день смерті та протягом 6 місяців після смерті разом із спадкодавицею в будинку за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Толстіхіної Н.Д. від 16.11.2018 року позивачу ОСОБА_1 роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54105197 від 16.11.2018 року у Спадковому реєстрі за запитом щодо ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація відсутня, що свідчить про те, що інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа не заводилась.

За змістом позовної заяви слідує, що позивач з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про наявність оформленого на неї заповіту.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , позивач не прийняла спадщину вчасно, оскільки вона не була обізнана про наявність оформленого на неї заповіту, а тому суд вважає, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Відтак, позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Що стосується визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини може бути здійснено двома способами: шляхом подачі заяви до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) та шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 (шляхом подачі у встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини або ж шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Окрім того, звернення позивача до суду з вимогою визначити додатковий строк терміном в один місяць для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , свідчить про те, що позивачка не прийняла спадщину після смерті своєї спадкодавиці.

До того ж, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Статтею 49 Закону України "Про нотаріат" передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, позивач не врахував, що указана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування.

Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, чого фактично не відбулося.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Листом приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. від 16.11.2018 року на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 саме у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вказаним листом нотаріус роз`яснила їй необхідність звернення до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, лист приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. від 16.11.2018 року не є відмовою у вчиненні нотаріальної діїщодо оформлення права на спадщину, а лише роз`ясненням необхідності звернення до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини як необхідної умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з цим, позивач не врахувала вказані роз`яснення та звернулася до суду відразу за визнанням права власності на спадкове майно, при цьому не вирішивши питання щодо прийняття спадщини.

Аналіз наведених норм права та встановлених при судовому розгляді обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позивач не прийняла спадщину після смерті її матері, а відтак заявлена позовна вимога про визнання права власності за позивачем на спадкове майно є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги визнання відповідачем вказаної позовної вимоги, оскільки у випадку задоволення позову в цій частині - це суперечитиме вимогам закону.

Відтак, у цій частині позовних вимог слід відмовити

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, ст.1272 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Хорошівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визначити додатковий строк терміном в один місяць для подання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Хорошівська селищна рада Житомирської області, адреса місцезнаходження: смт Хорошів, вул. Героїв України, 13, Житомирський район, Житомирська область; .

Суддя А.М.Збаражський