Провадження № 2/686/1828/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15.02.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання - Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В грудні 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2201687 у загальному розмірі 16243,50 грн. та за Договором позики № в загальному розмірі 16777,50 грн., в обґрунтування якого вказано, що 31.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» і відповідачкою було укладено кредитний договір №2201687, згідно умов якого відповідачка отримала у кредит грошові кошти в розмірі 5100 грн. на умовах строковості (з терміном кредиту 25 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору), зворотності та платності.

27.06.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27062022, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги, в тому числі і до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №2201687.

Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16243,50 грн., яка складається з 5100,00 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 11143,50 грн. - суми заборгованості за процентами.

Також, 02.08.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно умов якого відповідачка отримала у кредит грошові кошти в розмір 1500,00 грн. зі строком користуваання кредитом 21 день.

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № від 02.08.2021 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 16777,50 грн., з яких 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15277,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За вказанимм договорами позичальник отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Зазначений договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на її номер телефону, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованостей за двома договорами.

Таким чином, відповідачка не виконала свого зобов`язання в строки, передбачені кредитними договорами, має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитними договорами №27062022 від 31.07.2021 року у сумі 16243,50 грн., яка складається з 5100,00 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 11143,50 грн. - суми заборгованості за процентами, та за № від 02.08.2021 року у сумі 16777,50 грн., з яких 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15277,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2023 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.

За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2201687.

Вказаний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на її номер мобільного телефону, про що свідчать п. 1.1., 2.1. та п. 9.8. Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до умов вказаного договору кредит надано в сумі 5100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 1,90% на добу строком на 25 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації зазначеного договору.

Вказані обставини також підтверджуються паспортом споживчого кредиту та Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201687 від 31.07.2021 року, підписаного сторонами.

26.08.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір про продовження строку дії кредитного договору №2201687 на 25 днів з визначеною датою повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом: 21.09.2021 року.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його авто пролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовження строку кредиту (п.1.3., п. 4.1.5. Договору) ще на 15 календарних днів.

Так, фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачці кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання з договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в останньої перед кредитором виникла заборгованість.

27.06.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27062022, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги, в тому числі і до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №2201687.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №2201687 до відповідача в сумі 16243,50 грн., яка складається з 5100,00 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 11143,50 грн. - суми заборгованості за процентами.

Також, 02 серпня 2021 р. між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/1 шляхом акцепту нею оферти від 02 серпня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/1 від 02 серпня 2021 року та подання нею заявки-анкети №3756834 на отримання кредиту. Пропозиція укласти договір позики, акцепт оферти, заявки- анкети на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Згідно з умовами договору позики розмір кредиту становить 1500 грн., строк користування кредитом 21 день, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка за одни день користування кредитом - 1,75%, річна відсоткова ставка становить 638,75%, загальна вартість кредиту за умови належного виконання умов договору становить 2051 грн. 25 коп.; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 22943,41%.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «ІНФІНАНС», відповідачка була ідентифікована товариством та останній було надіслано одноразовий ідентифікатор.

Із додатку №1 до договору надання позики на умовах фінансового кредиту №/1 від 02 серпня 2021 року вбачається, що за договором видано кредит в сумі 1500 грн. на строк з 02.08.2021 року по 23.08.2021 року та нараховано проценти за реальною річною процентною ставкою в сумі 551,25 грн.

Відповідно до квитанції за сплату №100974874 від 02.08.2021 року від 02 серпня 2021 року ТОВ «ІНФІНАНС» зарахувало платіж в сумі 1500 грн. на карту № НОМЕР_1 .

Відповідно до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників стосовно їх заборгованостей.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16777,50 грн., з яких 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15277,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу вимог ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

За правилами, встановленими статями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц).

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що відповідачка укладала кредитні договори в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи фінансових компаній. Для укладення договорів ОСОБА_1 здійснювала ідентифікацію в цій системі та надавала відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) фінансових компаній. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов кредитних договорів та підписували ці договори шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму відсотків за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем фінансових операцій та повністю залежить від волевиявлення товариства.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

За умовами кредитного договору №2201687 від 31.07.2021 року сторонами було встановлено строк кредитування 25 днів з його пролонгацією на 25 днів та авто пролонгацією строком на 15 днів (загальна кількість днів - 65 днів), а за умовами договору позики №/1 від 02.08.2021 року було встановлено строк користування кредитом 21 день.

Аналіз розрахунків заборгованості за вищевказаними кредитними договорами свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії кредитного договору.

Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості становить:

- за кредитним договором №2201687 від 31.07.2021 року загальний розмір заборгованості складає 11398,50 грн., з яких: 5100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6298,50 грн. (5100 грн. х 1,90 % х 65 днів) - сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики №/1 від 02.08.2021 року загальний розмір заборгованості складає 2051,25 грн., з яких: 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 551,25 грн. (1500 грн. х 1,75 % х 21 день) - сума заборгованості за відсотками.

Після закінчення строку кредитування відповідачка не повернула зазначені грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

Враховуючи наведене, оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення коштів за кредитними договорами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №2201687 від 31.07.2021 року у загальному розмірі 11398,50 грн., з яких: 5100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6298,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №/1 від 02.08.2021 року у загальному розмірі 2051,25 грн., з яких: 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 551,25 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути 13450 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 1093,24 грн. (2684х13450:33021).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 512, 514, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_3 у АТ ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №2201687 від 31.07.2021 року у загальному розмірі 11398,50 грн., з яких: 5100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6298,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №/1 від 02.08.2021 року у загальному розмірі 2051,25 грн., з яких: 1500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 551,25 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також 1093,24 грн. судового збору, а всього стягнути 14543,24 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Сергій Стефанишин