Справа № 367/9479/23
Провадження №2-з/367/14/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

24 січня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області із заявою про забезпечення позову звернувся ОСОБА_1 .

У заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на належне ТОВ "Династія 2020", , нерухоме майно, а саме:

Нежитлове приміщення № 262, загальною площею 7,5 кв.м., яке розташоване в корпусі з у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38271156, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Нежитлове приміщення № 269, загальною площею 43,9 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38269954, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Нежитлове приміщення № 278, загальною площею 79,2 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 36270868, дата державної реєстрації: 11.04.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Нежитлове приміщення №279, загальною площею 102,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38289688, дата державної реєстрації: 18.09,2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Нежитлове приміщення № 292, загальною площею 375,5 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 36271278, дата державної реєстрації: 11.04.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Нежитлове приміщення № 293, загальною площею 142,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38288014, дата державної реєстрації: 18.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 та заборонити будь - яким особам здійснювати реєстраційні дії щодо належного ТОВ "Династія 2020", , вказаного вище нерухомого майна.

В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа №367/9479/23 за позовом ОСОБА_1 , ТОВ «Династія 2020» до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики, поруки та іпотеки.

У позовній заяві зазначається, що нібито між ОСОБА_2 , як Позичкодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, 21 липня 2021 року було укладено Договір Позики в простій письмовій формі, за умовами п. 1.1 якого Позичкодавець надає Позичальнику грошові кошти в позику, а Позичальник зобов`язується повернути одержану суму коштів у порядку та строки, що передбачені цим Договором.

Відповідно до п.2.1. вказаного Договору загальна сума грошових коштів, які передаються Позичкодавцем за цим Договором становить 434 000 (чотириста тридцять чотири тисячі) доларів США 00 центів США, що станом на день укладення Договору становить еквівалент 11 804 800 (одинадцять мільйонів вісімсот чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок. Пунктом 3.2 Договору визначено, що позика надається строком до 01 липня 2022 року.

В подальшому нібито сторонами до вказаного Договору позики укладено Додаткову угоду від 29 травня 2023 року, відповідно до якої станом на 29.05.2023 Позичальник частково повернув Позичкодавцю отриману позику у зв`язку із чим залишок заборгованості Позичальника перед Позичкодавцем становить 318 400 (триста вісімнадцять тисяч чотириста) доларів США. Даною додатковою угодою сторони погодили терміни повернення позики з визначенням кінцевого терміну повернення - до з 1 грудня 2023 року строк погашення заборгованості не наставПозивачам стало відомо про існування Договору поруки від 21 липня 2021 року, нібито укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_2 , як Кредитором, ТОВ «Династія 2020» в особі директора Пєшого Валерія Анатолійовича, як Поручителем, та ОСОБА_1 , як Боржником.

За п.1.1 вказаного Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником обов`язку щодо сплати грошових коштів за Договором про надання позики б/н від 21.07.2021 на суму 434 000,00 доларів США. Даною угодою договір поруки розривається (без підписів сторін), самого договору поруки не має.

В подальшому нібито було укладено Договір іпотеки між ОСОБА_2 , як Іпотекодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Династія 2020», в особі директора Пєшого Валерія Анатолійовича, як Іпотекодавцем, посвідчений 21 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Власюк Т.М., зареєстровано в реєстрі за №1395.

За умовами п.1.1 зазначеного Договору іпотеки, Іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають із умов Договору про надання позики б/н від 21 липня 2021 року та додатків до нього, укладеного в простій письмовій формі між Іпотекодержателем та ОСОБА_1 , відповідно до якого Іпотекодержатель надав Позичальнику позику у сумі 434 000 доларів США, яку позичальник зобов`язується повернути до 01.07.2022, або у інший строк, встановлений основним договором, в порядку та на умовах, передбачених Основним договором.

Відповідно до п.1.3. Договору іпотеки Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання Боржника перед Іпотекодержателем, викладених в основному зобов`язанні, передає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме:

-Нежитлове приміщення №262, загальною площею 7,5 кв.м,, яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38271156, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

-Нежитлове приміщення №269, загальною площею 43,9 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38269954, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109,

-Нежитлове приміщення №278, загальною площею 79,2 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 36270868, дата державної реєстрації: 11.04.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

-Нежитлове приміщення №279, загальною площею 102,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38289688, дата державної реєстрації: 18.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

-Нежитлове приміщення №292, загальною площею 375,5 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 36271278, дата державної реєстрації: 11.04.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

-Нежитлове приміщення №293, загальною площею 142,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер

запису про право власності: 38288014, дата державної реєстрації: 18.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Відповідно до п. 4.1. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Основного договору Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на майно та його реалізації.

За умовами п.4.2. Договору відповідно до Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку майно здійснюється одним із наступним способів за вибором Іпотекодержателя: на підставі рішення суду; на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Це застереження відповідно до Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. У разі порушення умов Основного договору та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Позичальнику та Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення не менше ніж за зо календарних днів. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет Іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору.

Таким чином, зважаючи на наявність в договорі іпотеки застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, та дозволяє відповідачу звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому прядку. Позивачі мають достатні підстави вважати, що відповідач зверне стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що суперечитиме меті звернення позивачів до суду - захисту своїх порушених прав, які порушені укладенням договорів іпотеки без волевиявлення позивачів.

Відповідач неодноразово звертався до позивачів із вимогами про негайне повернення грошових коштів на підставі недійсних договорів позики, та погрожував звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки строк повернення грошових коштів за договорами позики сплив.

Тому існують обґрунтовані підстави вважати, що позивачі можуть втратити нерухоме майно в разі незастосування заходів забезпечення позову.

Отже, такий вид забезпечення є співрозмірним з позовними вимогами.

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні.

Інші відомості, потрібні для забезпечення позову відсутні.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року № ETS № 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як на практиці, так і за законом (порівняйте: «Кудла проти Польщі» [GC], № 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, «Міфсуд проти Франції» [GC], № 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує ті обставини, що наразі реальність неможливості виконання в подальшому позитивного рішення суду підтверджується поданими оголошеннями на інтернет - ресурсі OLX.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести призведе до відчуження майна новим власником, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача шляхом визнання недійсними договорів.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що стягнення коштів призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне ТОВ "Династія 2020", , нерухоме майно, а саме:

Нежитлове приміщення № 262, загальною площею 7,5 кв.м., яке розташоване в корпусі з у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38271156, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 із забороною будь - яким особам проводити реєстраційні дії, пов`язані із її відчуженням на користь третіх осіб.

Нежитлове приміщення № 269, загальною площею 43,9 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38269954, дата державної реєстрації: 17.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 із забороною будь - яким особам проводити реєстраційні дії, пов`язані із її відчуженням на користь третіх осіб.

Нежитлове приміщення №279, загальною площею 102,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38289688, дата державної реєстрації: 18.09,2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 із забороною будь - яким особам проводити реєстраційні дії, пов`язані із її відчуженням на користь третіх осіб.

Нежитлове приміщення № 292, загальною площею 375,5 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 36271278, дата державної реєстрації: 11.04.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 із забороною будь - яким особам проводити реєстраційні дії, пов`язані із її відчуженням на користь третіх осіб.

Нежитлове приміщення № 293, загальною площею 142,7 кв.м., яке розташоване в корпусі 3 у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на предмет Іпотеки зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 38288014, дата державної реєстрації: 18.09.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109 та заборонити будь - яким особам здійснювати реєстраційні дії щодо належного ТОВ "Династія 2020", , вказаного вище нерухомого майна із забороною будь - яким особам проводити реєстраційні дії, пов`язані із її відчуженням на користь третіх осіб.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: М.П. Одарюк