СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/50/24
ун. № 2-402-1/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Істоміній О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Правекс банк», Приватний виконавець Телявський А.М. про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, встановлене ухвалою Святошинського раойнного суду м. Києва від 24.12.2019 року у цивільній справі №2-2975-1/09.

В обґрунтування заяви зазначила, що у провадження суду перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Правекс Банк» про визнання недійсним кредитного договору. 24.12.2009 року ухвалою суду було задоволено заяву ПАТ «Правекс Банк» про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження права ОСОБА_1 виїжджати за кордон. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.10.2023 року закрито провадження у справі №910/16926/19 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням плану реструктиразації боргів. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі №910/16926/19. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкруства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними,а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.27.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, вважає, що підтсави для застосування заходів забезпечення позову відпали.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, представник подала заяву до суду про розгляд справи без їх участі.

Представник АТ «Правекс Банк» будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки.

Приватний виконавець Телявський А.М. в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ « КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Правекс Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2009 року у справі ухвалено тимчасово обмежити ОСОБА_1 право виїзду за межі України до закінчення провадження у справі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2010 року основний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» заборгованість у загальному розмірі 854813, 97 грн., а в зустрічному позові відмовлено.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.10.2023 року у справі №910/16926/19 ухвалено закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів. Звільнено фізично особу ОСОБА_1 від боргів, а саме- визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі №910/16926/19. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

27.10.2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Телявський А.М. виніс пставнову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відтак, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, зокрема, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Відповідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

3. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

4. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

5. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

6. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

7. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

8. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Так, судом встановлено, що станом на дату звернення заявника до суду , виконавче провадження НОМЕР_2 в межах якого вживався такий захід - закінчене.

Наразі обставини, які слугували для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 змінилися, а також доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України .

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5,6 ст. 441, 260,261. 353, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Правекс банк», Приватний виконавець Телявський А.М. про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України- задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , встановлене ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2009 року у цивільній справі №2-2975-1/09.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя О.М. Журибеда