Справа № 199/289/17-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., за участі представників відповідачів Алексєєнка М.І., ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконним рішенням посадової особи органу прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до, в якому посилався на те, що він у лині 2006 року купив однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за відплатним договором у ріелтора ОСОБА_3 , яка діяла за довіреністю від імені власника квартири ОСОБА_4 , що розташована по АДРЕСА_2 .

Власник квартири ОСОБА_4 30.09.2006р. подав до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області заяву (ЖРЗПЗ № 3744), в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності осіб, і позивача зокрема, за нібито незаконне (шахрайським шляхом) заволодіння його вищевказаною квартирою, а також дав завідомо неправдиві покази про те, що він нікому довіреності не видавав, а підпис у довіреності був підроблений невідомою особою.

30 вересня 2006 року дільничний інспектор міліції Євстратов О. провів перевірку фактів по заяві ОСОБА_4 і виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4 (№ 3744), в зв`язку з відсутністю підстав. Однак 20 жовтня 2006 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська Новіков Ю.М. скасував постанову від 30.09.2006 року і порушив кримінальну справу № 64061766 за ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння гр. ОСОБА_2 вищевказаною квартирою.

30 листопада 2006р. експертом ОСОБА_5 , за результатами виконаної ним почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_4 в довіреності на право продажу його квартири, зроблено завідомо неправдивий висновок, що підпис у довіреності виконаний не ОСОБА_4 . В подальшому, кримінальна справа № 6406766 була об`єднана з кримінальною справою № 36061032 та 17.02.2007 р. кримінальне переслідування відносно ОСОБА_2 було закрито слідчим.

При цьому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2011 року по справі № 0417/2-426/2011, на основі завідомо неправдивого висновку експерта Косенко О.В., суд ухвалив визнати недійсною довіреність від імені ОСОБА_4 видану на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчену 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом ДМНО Рудкевичем Є.В. та зареєстровану в реєстрі за № 16949. Визнав недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири посвідчений приватним нотаріусом Ярмолюк М.М. 25 липня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 3347. Скасував реєстрацію права власності в органах МБТІ на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 на підставі витягу про право власності від 03.08.2006 року.

Позивач посилається на те, що його позбавили права власності на квартиру, куплену в 2006 році за 18000 доларів США. І лише 21 січня 2014 року ОСОБА_2 була надіслана постанова від 17.02.2007р. про закриття кримінального переслідування, яку ОСОБА_2 оскаржив до суду, і суд вказану постанову скасував, а матеріали справи направив прокурору Дніпропетровської області.

Потім, у 2014 році відомості даної справи (про шахрайство ОСОБА_2 за ч.4 ст.190 КК України) були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218. Було проведено декілька судових комісійних почеркознавчих експертиз підпису гр. ОСОБА_4 , у виданій ним на ім`я ОСОБА_3 довіреності на право продажу вказаної квартири, допитано ряд свідків, проведено очні ставки, та в результаті кримінальне провадження № 0000218 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 К.ПК України - за відсутністю події злочину. Отже, як зауважує позивач, кримінальна справа № 64061756 була порушена незаконно, її незаконність доводиться тим, що кримінальна справа закрита за відсутністю події злочину.

Незаконним рішенням прокурора Індустріального районну м. Дніпропетровська Новікова Ю.М., який незаконно порушив кримінальну справу, що була закрита за відсутністю події злочину, здійснювався вплив на позивача, завдавши йому матеріальну і моральну шкоду. На підтвердження вимог щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що його зусилля щодо доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення нормальних життєвих зв`язків носили надзвичайний характер і були дуже тривалими. Він знаходився у стані інформаційного та емоційного стресу.

У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду у розмірі 18000 доларів США, та моральну шкоду в розмірі 342400,00 грн., а також судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року було зупинено провадження по справі на час розгляду Кіровським районним судом м. Дніпропетровська кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 поновлено провадження по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в якості правонаступника відповідача Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 залучено Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, надавши пояснення аналогічного змісту письмових заперечень на позов, зазначивши, що вимоги заявлені позивачем вже були предметом розгляду декількох цивільних справ за позовами ОСОБА_2 . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої незаконними діями, позивачу відшкодовано моральну шкоду завдану за незаконним перебування під карним переслідуванням, тримання під вартою, проведення обшуків, арешту майна у кримінальній справі №36061032 (ЄРДР №0000218) та стягнуто на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15000 гривень з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку коштів з рахунку Державної казначейської служби України. Вказане рішення набрало законної сили 28.03.2013 року. Ці ж обставини встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2015 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у справі № 199/9142/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу, що здійснює досудове розслідування у кримінальній справі №36061032. Рішенням суду було задоволено апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України - рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2014 скасовано, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Окрім цього, ОСОБА_2 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 19.10.2016 у справі №199/3315/16-ц відмовлено у задоволенні позовної заяви до посадової особи внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих незаконною дією посадової особи органу досудового слідства у тій же кримінальній справі №36061032. Постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року справі №199/3315/16-ц та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року, якою було рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року - залишено без змін, змінено. Виключено з мотивувальних частин рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року посилання на статтю 1176 ЦК України. В решті рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року залишено без змін. Отже, позивачем було подано позовні заяви з одного і того ж предмету але до різних відповідачів. Зауважував, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також зазначив, що сам факт порушення кримінальної справи не може бути приводом та підставою завдання шкоди та її відшкодування особі, відносно якої вона порушена.

Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на той факт, що вони є неналежним відповідачем по справі.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 грудня 2006 року постановою слідчого по ОВС СВ з РОВС та ЗЗОГ СУ УМВС України Заставського І.А. позивача по справі було притягнуто в якості обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України по кримінальній справі № 36061032. Постановою цього ж слідчого від 08 грудня 2006 року позивачу обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд по даній кримінальній справі. 18 грудня 2006 року постановою слідчого Заставського I.A. було накладено арешт на майно позивача.

Постановою слідчого по ОВС СВ з РОВС та ЗЗОГ СУ УМВС України Заставського I.A. від 17 лютого 2007 року кримінальне переслідування у кримінальній справі №36061032 відносно позивача припинено.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року зазначена вище постанова слідчого від 17 лютого 2007 року скасована.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2014 року зобов`язано прокуратуру Дніпропетровської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які встановлені відповідно до постанови Індустріального районного суду від 12 лютого 2014 року.

26 березня 2014 року відомості були внесені до ЄРДР за № 0000218 і розпочато досудове розслідування.

04 липня 2014 року заступником прокурора Дніпропетровської області була скасована як незаконна постанова слідчого з ОВС СВ з РОВС та ЗСОГ СУ УМВС України в Дніпропетровській області Заставського І.A. від 12 грудня 2006 року про притягнення позивача, як обвинуваченого, по кримінальному провадженні №0000218.

02 вересня 2014 року постановою заступника прокурора Дніпропетровської області скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд відносно позивача, а також постановою вказаної посадової особи від тієї ж дати скасовано арешт, накладений на майно позивача.

Згідно ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року по цивільній справі №401/7558/12 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої незаконними діями, позивачу відшкодовано моральну шкоду завдану за незаконне: перебування під карним переслідуванням, тримання під вартою, проведення обшуків, арешту майна у розмірі 15000 грн., у відшкодуванні матеріальної шкоди відмовлено.

У позовній заяві позивач вказує на незаконність дій прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська, якими йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, а саме незаконним порушенням кримінальної справи №64061766 від 20.10.06 та в подальшому арешту позивача, арешту майна позивача та притягнення у вказаній кримінальній праві як обвинуваченого та закриття справи. Таким чином, позивач ставить питання про спричинення шкоди саме незаконним рішенням прокурора Індустріального району про порушення кримінальної справи, що в подальшому призвело до негативних наслідків. Суд вважає, що дані вимоги є необґрунтованими, оскільки вказане рішення не створює правових підстав для звернення про відшкодування шкоди в розумінні ст. 1 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Також позивачем суду не доведено причинно-наслідкового зв`язку із втратою позивачем права власності на квартиру, за яку ним було сплачено 18000 доларів США, що в даному випадку позивач вважає матеріальною шкодою, та прийнятими процесуальними рішенням прокурора.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу у позові в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1167,1176 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконним рішенням посадової особи органу прокуратури,- відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя: Руденко В.В.