ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/2277/22 Номер провадження 22-ц/814/778/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Гальонкін С.А., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 серпня 2023 року, постановлене суддею Сініциним Е.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

15.02.2022 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на її користь 50 000,00 грн. у рахунок моральної шкоди.

В обґрунтування підстав позову посилається на те, що постановою серії ЕАМ №3108273 від 09.09.2022, винесеною інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у подальшому скасованою рішенням суду від 30.11.2020 (справа №643/14545/20), її було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. У зв`язку із цим, а також враховуючи обмеження права на захист, позивачці завдано моральних страждань, які полягають у погіршенні стану здоров`я, приниженні честі, гідності та ділової репутації через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника. Неправомірні дії службової особи органу державної влади мали наслідком зневіру в професійності діяльності патрульної поліції та втрату відчуття захисту внаслідок можливих незаконних дій поліцейських.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.08.2023 позов задоволено частково; стягнуто з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням (діями) службової особи державної влади- Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції суму в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачкою доведена необґрунтованість та незаконність рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень, безпідставне притягнення її до адміністративної відповідальності, що спричинило моральну шкоду, а також причинний зв`язок між діями відповідача, інспектора патрульної служби, та заподіяною шкодою. Враховуючи глибину душевних страждань, їх характер та тривалість, суд дійшов висновку, що з врахуванням вимог розумності та справедливості необхідним й достатнім буде розмір морального відшкодування в сумі 5 000,00 грн.

Відповідач - Департамент патрульної поліції оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Звертає увагу на суперечливі тези оскаржуваного рішення, у якому суд, дійшовши висновку, що позивачка не довела глибину фізичних страждань, суттєвого погіршення стану здоров`я, підвищення артеріального тиску, постановив до стягнення на її користь 5 000,00 грн. моральної шкоди, зумовленої глибиною душевних страждань, їх характеру та тривалості.

Зазначає, що за змістом ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, отже, установивши їх недоведеність, суд повинен був відмовити у їх стягненні.

Наголошує, що чинним законодавством не передбачена презумпція наявності моральної шкоди, тоді як право на її компенсацію виникає не автоматично після оскарження протоколів чи постанов про адміністративне правопорушення, а за умови доведення потерпілим у чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 09 вересня 2020 року інспектором 5 роти 2 батальйону УПП в Харківській області рядовим поліції Шумською Т.В. винесено постанову серії ЕАМ №3108273, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 255,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом NISSAN NOTE, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимог дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах» та зі смуги, яка вказує рух тільки ліворуч, здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4.ґ ПДР України.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 31 листопада 2020 року (справа №643/14545/20) скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3108273 від 09 вересня 2020 року, складену інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції Шумською Тетяною Валентинівною, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,00 грн.

При постановленні такого рішення судом досліджено диск з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, який надано УПП в Харківській області за адвокатським запитом захисника на якому відображений саме розгляд справи про адміністративне правопорушення. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення на відео відсутній. Також, працівниками поліції відмовлено ОСОБА_1 у клопотанні щодо розгляду справи про притягнення останньої до адміністративної відповідальності у присутності її захисника./а.с.10-12, 16/

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд визнав доведеним факт спричинення моральної шкоди, зумовленої скасуванням рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень та порушення права позивачки на захист.

Врахувавши, що притягнення до адміністративної відповідальності є дійсно стресовою ситуацією, оскільки позивачці довелося витрачати час на звернення за правовою допомогою, докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права способом звернення до суду, суд визнав необхідним й достатнім до стягнення моральне відшкодування в сумі 5 000,00 грн., що відповідатиме критеріям розумності та справедливості.

Інші, зазначені позивачкою підстави відшкодування шкоди, такі як поширення неправдивої інформації, приниження ділової репутації, честі та гідності через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника, районний суд розцінив, як наслідки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені порядком притягнення особи до відповідальності, а тому не є підставами для відшкодування шкоди. Тоді як позивачка не довела глибину фізичних страждань, суттєвого погіршення стану здоров`я, підвищення артеріального тиску.

Апеляційний суд із висновками районного суду в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 18.09.2023 у справа №582/18/21).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституція України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких:

моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом;

шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов:наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20, від 05.12.2022 у справі №214/7462/20).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 зазначено, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц, зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (постанова Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №753/15095/17).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, за правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі, що переглядається установлено на підставі належних доказів, не спростованих відповідачами факт безпідставного притягнення позивачки до адміністративної відповідальності згідно постанови про адміністративне правопорушення серії EAM №3108273 від 09.09.2020 скасованої у судовому порядку, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, а його посилання на суперечливі тези оскаржуваного рішення, зводяться до їх довільного трактування на власну користь. Оскільки висновки суду, що позивачка не довела глибину страждань стосувалися відсутності доказів на підтвердження суттєвого погіршення стану здоров`я, а також підвищення артеріального тиску та мали наслідком часткове задоволення позову.

Твердження відповідача, що факт оскарження постанови про адміністративне правопорушення є недостатнім для відшкодування моральної шкоди, колегія суддів відхиляє. Оскільки у цій справі постанова про адміністративне правопорушення скасована, а не лише оскаржена, тоді як судом установлено безпідставне притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі №464/3789/17 від 10.04.2019 та Великої Палати Верховного Суду по справі №180/1560/16-а від 08.04.2020, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Тоді як компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом скасування постанови, оскільки позивачці довелося витрачати час на звернення за правовою допомогою, докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права способом звернення до суду.

Разом із цим, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, з огляду на відновлення порушеного права скасуванням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що постановлений до стягнення розмір моральної шкоди (5000,00 грн.) є надмірним та підлягає зменшенню до 500,00 грн., що і буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши розмір стягнення моральної шкоди із 5 000,00 грн. до 500,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 серпня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди, постановленої до стягнення з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням (діями) службової особи державної влади - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції суму зміншивши її із 5 000,00 грн. до 500,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13.02.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.А. Гальонкін

О.В. Чумак