Справа 206/2489/23
Провадження 2/206/302/24
15 лютого 2024 року м.Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Нестеренко Т.В.,
при секретарі Бублейник В.В.,
за участю представника позивача - Антонової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення коштів,
До Самарського районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2020 року близько 22:00 год. на території гаражного кооперативу «Восход», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 8, ОСОБА_3 , 1998 г.н., у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення, керуючи автомобілем ВАЗ 2102, (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), отриманим від ОСОБА_4 , допустив зіткнення з нерухомим автомобілем Міцубісі Л300 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який не є учасником дорожнього руху та знаходиться на збереженні за вищевказаною адресою і перебуває у власності ОСОБА_1 .
Тілесних пошкоджень у даному інциденті ОСОБА_3 не зазнав, інших осіб в автомобілях-учасниках інциденту не знаходилося. Автомобіль Міцубісі Л300, що належить ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень. Даних про страхування своєї цивільної відповідальності ОСОБА_3 не було надано. Вину у скоєнні зіткнення з нерухомим автомобілем на збереженні Міцубісі Л300 ОСОБА_3 визнав у присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
Стаття 22 ЦКУ встановлює правила відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі ст. 1166 Цивільного Кодексу України «…шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».
Згідно зі ст. 1186 Цивільного Кодексу України «…Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах».
Відповідно ст. 1187 Цивільного Кодексу України визначено:
1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 1192 Цивільного Кодексу України зазначено, що: «Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі».
Автомобіль Міцубісі Л300, що належить ОСОБА_1 , зазнав пошкоджень передньої лівої двері, задньої лівої двері, центральної зовнішньої лівої стойки автомобіля, центральної внутрішньої лівої стойки, лючка паливної горловини, став непридатним до експлуатації, що призвело до необхідності визначення матеріальних збитків .
На цей час, незважаючи на неодноразові телефонні нагадування, ОСОБА_3 не виявив ані бажання добровільно виконати узяті на себе зобов`язання, ані розкаяння у здійсненому ним правопорушенні, виявляючи неприховану агресію.
У рамках досудового врегулювання ОСОБА_3 було направлено лист (Додаток 2) (на адресу реєстрації та адресу фактичного проживання), в якому нагадано про необхідність відшкодування завданої шкоди та ще раз надані контакти представника позивача ОСОБА_2 , лист ОСОБА_3 отримано за адресою фактичного проживання, але відповіді ОСОБА_3 не надав.
ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові звернення позивача (останні у березні 2023 р.) щодо врегулювання даного інциденту, жодних дій не вчинив.
Відповідно до статті 11 ЦК України.
1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
Стаття 509 ЦКУ наголошує.
1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно статті 599 ЦКУ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦКУ передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Стаття 625 ЦКУ встановлює наступну відповідальність за порушення грошового зобов`язання - 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-ЦК України факт завдання шкоди майну особи, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). У Постановах Великої Палати Верховного Суду також вказується, що застосування ст. 625 не обмежується тільки договірними грошовими зобов`язаннями, а й поширюється на деліктні грошові зобов`язання.
Починаючи з 05.07.2020 р. починається відлік часу прострочення та відповідно до п.2 ст. 625 ЦКУ починають діяти санкції за прострочення боргу (розрахунок на дату подання позовної заяви міститься у додатку 3).
На даний час сума судових витрат позивача дорівнює сумі судового збору. Очікувані судові витрати залежать від поведінки відповідачів. У разі визнання відповідачами позову жодних додаткових витрат не передбачається, в іншому разі буде задіяна професійна правнича допомога відповідно до діючих на той час тарифів.
Жодних інших позовів до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позивачем не подано.
Сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, якщо відповідачі не подадуть відзив та(або) не з`являться в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
У судові засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не направляли. Оголошення про виклик відповідачів до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідачів, в порядку, передбаченому ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Небажання відповідачів надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: копією розписки, копією повідомлення, розрахунком суми штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поясненнями свідка.
Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 04 червня 2020 року близько 22:00 год. на території гаражного кооперативу «Восход», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 8, ОСОБА_3 , 1998 р.н., у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення, керуючи автомобілем ВАЗ 2102, (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), отриманим від ОСОБА_4 , допустив зіткнення з нерухомим автомобілем Міцубісі Л300 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який не є учасником дорожнього руху та знаходиться на збереженні за вищевказаною адресою і перебуває у власності ОСОБА_1 .
Оскільки на той час ОСОБА_3 , зі слів останнього, не мав змоги відшкодувати збитки, враховуючи його матеріальний стан та сімейні обставини, на які він посилався, а саме, хвороба маері, було узгоджено відтермінування відшкодування збитків у строк до 05 (п`ятого) липня 2020 року. Для оформлення зобов`язання відшкодування збитків, з ініціативи ОСОБА_3 була складена розписка, яку ОСОБА_3 написав власноруч у присутності свідків, які теж поставили свої підписи (а.с.98).
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що 04.06.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Свідок ОСОБА_5 прибув на місце ДТП через пів години, зазначив, що на момент прибуття його ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були в стані сп`яніння та дуже агресивно себе поводили, потім вони вгомонилися та почали перемовини. ОСОБА_1 погодився на добровільне відшкодування йому завданих збитків ОСОБА_3 , який взяв автомобіль без дозволу ОСОБА_4 , погодився на написання розписки щодо відшкодування шкоди. Разом з тим зазначив, що ОСОБА_3 керував автомобілем, та дорожньо-транспортна пригода сталася саме за його участю.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 2 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1186 ЦК України якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Натомість, представником позивача до початку першого судового засідання позовні вимоги збільшені не були.
Щодо стягнення суми завданих збитків з відповідача ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки до матеріалів справи позивачем не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт керування останнім транспортного засобу, або постанову, рішення суду яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.06.2020. Також матеріали справи не містять будь-якої розписки написаної власноручно ОСОБА_4 про зобов`язання сплатити позивачу грошові кошти за нанесені матеріальні збитки.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,16, 22, 23, 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1166, 1167, 1186, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 258-259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (паспорт Серії НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 , про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт Серії НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати за сплату судового збору урозмірі 1073, 60 грн..
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення буде складено та проголошено 15.02.2024 о 16 год. 50 хв.
Суддя: Т.В. Нестеренко