ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 639/1952/20 Провадження 6/636/62/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ананьєва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України про поновлення строку подачі виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого документа,

встановив:

Представник заявника адвокат Сечко С.В. звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ страхового відшкодування в загальному розмірі 6513,54 грн та судового збору в розмірі 2102,00 грн до виконання, визнавши причини пропуску поважними, та видати дублікат виконавчого листа.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.07.2020 Вовчанський районний суд Харківської області ухвалив рішення у справі № 639/1952/20, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь МТСБУ страхове відшкодування в загальному розмірі 6513,54 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 29.09.2020 МТСБУ скерувало до Вовчанського РВ ДВС виконавчий лист № 639/1952/20 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ страхового відшкодування в загальному розмірі 6513,54 грн та судового збору в розмірі 2102,00 грн для відкриття ВП щодо примусового виконання судового рішення, про хід якого до березня 2023 року жодної інформації не надходило, у зв`язку з чим МТСБУ 01.03.2023, 25.05.2023, 10.07.2023 направлено запити до ДВС та 09.08.2023, 09.11.2023 скарги на бездіяльність органу ДВС, відповіді на які отримано не було.

Представник заявника надіслав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника заявника.

Боржник у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило.

Суд, розглянувши заяву, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 28.07.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 6513,54 грн на відшкодування витрат в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Як вбачається з матеріалів заяви, 29.09.2020 заявником поштою скеровано до Вовчанського РВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчим листом по справі № 639/1952/20, однак будь-яких доказів отримання зазначених документів заявником не надано.

Так, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Представник заявника вважає, що строк на пред`явлення виконавчого листа по справі №639/1952/20 пропущений, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропущення строків на пред`явлення виконавчого листа суду не надано.

Суд звертає увагу, що стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Доводи заяви свідчать лише про те, що стягувач з моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання, фактично не цікавився ходом виконання судового рішення, тоді, як зазначає представник заявника, заяву про відкриття виконавчого провадження направлено поштою 29.09.2020, а із запитами про хід виконавчого провадження заявник звернувся лише у березні 2023 року.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, представника заявника суду не надав.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Отже, вищевикладене свідчить, що стягувач фактично не цікавився ходом виконання судового рішення тривалий час, а саме з вересня 2020 року.

Разом з тим, суд не має можливості встановити, чи дійсно пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа по справі №639/1952/20, оскільки в матеріалах заяви відсутня будь-яка інформація про хід виконавчого провадження.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

З матеріалів заяви вбачається, що з дня направлення виконавчого листа до виконавчої служби минуло вже понад три роки та, оскільки немає інформації про хід виконавчого провадження, то виконавчий лист по справі № 639/1952/20 заявник вважає втраченим.

Як вбачається з матеріалів справи, представником заявника надано копії запитів та скарг, які ним направлялись до Вовчанського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з запитами про хід виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/1952/20 від 01.03.2023, 25.05.2023, 10.07.2023, та скаргами від 09.08.2023, 09.11.2023.

Разом з тим, в матеріалах заяви про видачу дублікату виконавчого листа відсутні будь-які інші довідки, пояснення, докази втрати виконавчого листа, з яких би достовірно вбачався факт та обставини втрати виконавчого листа № 639/1952/20.

Крім того, матеріали заяви містять копію завіреного виконавчого листа № 639/1952/20, з якої вбачається, що оригінал виконавчого листа наявний у стягувача, оскільки завірену копію виконавчого документа можливо зробити лише за наявності його оригіналу.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Частина 2 ст.83 ЦПК України передбачає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів(ч.4 ст.83 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

Так, заявник, зазначаючи про те, що виконавчий лист втрачений, не надав належних та допустимих доказів вказаних обставин, посилаючись лише на запити про хід виконавчого провадження та скарги на дії ДВС, які ним направлялись, та які не містять обставин втрати виконавчого листа, дати втрати виконавчого листа тощо, та відповідно факт відсутності виконавчого документа в органі державної виконавчої служби не підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, оскільки представником заявника не надано належних доказів поважності причин пропуску для пред`явлення виконавчого листа по справі №639/1952/20 до виконання, разом з тим суд не має можливості встановити чи дійсно такий строк було пропущено, а також враховуючи те, що відсутні будь-які докази, що дійсно було втрачено виконавчий лист, для недопущення подвійного стягнення заборгованості, забезпечення прав боржника, суд приходить до висновку, що заява МТСБУ про поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа та про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №639/1952/20 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 258?261, 263, 352-354, 442, пп.15.5 п. 15, пп.17.4 п. 17 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Моторно (транспортного) страхового бюро України про поновлення строку подачі виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Оболєнська