Єдиний унікальний номер: 448/164/23
Провадження № 2/448/35/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повне)

24.01.2024 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Юрія БІЛОУСА,

за участю секретарів судового засідання: Ірини РОМАНЧЕНКО, Оксани ТХІР,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,

суть спору: захист прав споживачів, що полягає у визнанні недійсним та скасуванні рішення Оператора ГРМ про задоволення Акта про порушення та здійснення донарахуваннянеоблікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості,

за участі:

позивач ОСОБА_1 ,

його представник - адвокат Ліля ГОЛУБІНКА,

представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - адвокат Тетяна САМСОНЮК, (в режимі відеоконференції),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

І. Короткий виклад обставин справи:

Громадянин ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що являється споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується відкритим у відповідача на його ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 . Обсяг газу, який ним споживається за вказаною адресою, обчислюється газовим лічильником Metrix G-4 із заводським №01017426, 2005 року.

Стверджує, що 02.08.2022 року близько 13 год. 00 хв. до вищевказаного житлового будинку, прийшли працівники АТ «Львівгаз» з метою контрольного огляду вузла обліку на базі побутового лічильника газу. За результатами проведення в його присутності даної перевірки встановлено дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку, витоків природного газу не виявлено, зауваження відсутні, що підтверджується Актом №Lv№000004 контрольного огляду вузла обліку на базі побутового лічильника газу від 02.08.2022 року. Після цього, незважаючи на повну відсутність яких-небудь зауважень, без жодних правових та фактичних підстав, при обстеженні території господарства працівниками АТ «Львівгаз» було виявлено на їхню думку нібито другий несанкціонований ввід газу, що знаходиться на огорожі за 30м від будинку та на вводі закритий кран, встановлена неопломбована заглушка працівниками у зв`язку з чим було складено Акт про порушення № LV 001993 від 02.08.2022 року.

Вказує, що працівниками АТ «Львівгаз» було вилучено фрагмент газопроводу d 25мм., L 250мм, який був врізаний в стальний надземний розподільний газопровід низького тиску d 57 мм., прокладений по огорожі за адресою: АДРЕСА_1 . Даний фрагмент було поміщено в синій пакет з логотипом «BMW» і опломбовано номерною пломбою №R32731061 та передано йому (позивачу) на відповідальне зберігання, що підтверджується Актом про вилучення фрагменту газопроводу від 02.08.2022 року.

Зазначає, що він повідомив працівникам АТ «Львівгаз», що жодного несанкціонованого використання газу з його сторони не здійснювалось та пояснив, що даний ввід, який знаходиться на огорожі практично на межі між сусідньою земельною ділянкою був зроблений працівниками філії «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз» раніше ще у кінці 2005 році - початок 2006 року, оскільки планувалось підключення до газу господарської будівлі з приводу чого він звертався до філії «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз», однак у подальшому відпала потреба у такому підключенні так як господарську будівлю підключили до електроопалення. 09.08.2022 року, отримав запрошення № 987 на засідання Комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення за адресою: АДРЕСА_2 . З`явившись на засідання комісію, він (позивач) повідомив все вищеописане наголосивши, що несанкціонованого втручання до газової мережі з його сторони не було, увесь час з моменту встановлення вводу (кінець 2005 року- початок 2006 року) всі газові прилади, прилад обліку газу та газопровід були у вільному доступі працівникам АТ «Львівгаз» та жодних зауважень не було.

Незважаючи на його (позивача) пояснення, не з`ясувавши усіх обставин у їх сукупності за результатами даного засідання відповідачем прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 39/08-Н від 23.08.2022 щодо задоволення Акту про порушення №001993 від 02.08.2022.При цьому, ні в акті ні у протоколі, не зазначено у яких саме порушеннях його (позивача) визнано винним. Вказане донарахування було здійснено на підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог «Кодексу газорозподільчих систем» від 23.08.2022 року, що підтверджується повідомленням Самбірського відділення АТ «Львівгаз» від 21.09.2022 року №100.

З огляду на наведене, просив суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним та скасувати рішення комісії по розгляду актів про порушення споживачами природнього газу Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 23.08.2022 року про задоволення Акту про порушення №001993 від 02.08.2022 року, яке оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу газорозподільних систем №39/08-Н від 23 серпня 2022 року;

- визнати недійсним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 187 422 гривні 26 коп., за період з 03.02.2022 року по 02.08.2022 року, яке оформлене Актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 20 вересня 2022 року на підставі рішення про задоволення Акта про порушення №001993 від 02.08.2022 року.

ІІ. Позиція учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, покликався на обставини, що зазначені в позовній заяві. Просив суд його позов задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Голубінка Л. підтримала позовні вимоги свого довірителя та просила суд їх задоволити. Крім того, додатково пояснила, що її довіритель являється споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 . 02.08.2022 року до вищевказаного житлового будинку, прийшли працівники АТ «Львівгаз» з метою контрольного огляду вузла обліку на базі побутового лічильника газу. За результатами проведення перевірки встановлено дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку, витоків природного газу не виявлено. Позивач заперечує наявність несанкціонованого газопроводу, в тому числі, самовільно під`єднаного газопроводу в житловому будинку в по АДРЕСА_1 ; заявляє свою незгоду щодо наявності «несанкціонованого газопроводу» чи здійснення ним відбору природного газу. В складеному акті вказано про наявність «несанкціонованого газопроводу», однак за ст.59 Закону України «Про ринок природного газу» не передбачений такий вид порушення як «несанкціонований газопровід», а в якості порушення закон визначає несанкціонований відбір природного газу, тобто зовсім інша підстава й вид відповідальності. Позивач ніколи не використовував природній газ в обхід лічильного пристрою, й тим більше не встановлював жодних несанкціонованих газопроводів з від`єднанням до газорозподільної системи або газової мережі внутрішнього газопостачання. Тож, ні актом, ні фотофіксацією не підтверджується факт, що «фрагмент газопроводу» був вварений, врізаний, закріплений з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання. Також на засіданні комісії, незважаючи на позивача вимогу, такому жодного відеозапису не показувалося. Отож відповідач не мав законних підстав для висновку про наявність порушення з боку позивача ОСОБА_1 та про задоволення акту про порушення.

Представник відповідача - адвокат Самсонюк Т. в судовому засіданні зазначила, що позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем у розумінні вимог Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, наслідком чого є набуття певного обсягу прав та обов`язків, які передбаченні даними нормативними актами та діючим договором розподілу природного газу, зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. Згідно з наявної у АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» інформації об`єктом споживача ОСОБА_1.є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження (перевірки) лічильника газу та газопроводу перед та після вузла обліку на об`єкті позивача працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»02.08.2022 року виявлено несанкціонований газопровід, за результатами чого складено Акт про порушення № 001993. Звернула увагу суду на те, що при виявленні такого порушення як «несанкціонований газопровід» Кодекс ГРМ не потребує встановлення куди саме він під`єднаний, і чи споживається через нього газ взагалі - адже наявність самовільної врізки вже є самостійним правопорушенням і підставою для нарахування збитків. Вказані фактичні обставини підтверджують безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 Таким чином, вважає, що останній (позивач) порушив умови договору розподілу природного газу, Кодексу ГРМ та здійснював несанкціонований відбір природного газу, у зв`язку з чим, йому правомірно проведено оскаржуваний донарахунок.

ІІІ. Процесуальні дії по даній справі:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану цивільну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б.

Ухвалою судді від 27.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами судді від 22.09.2023 року, 23.11.2023 року, та від 24.01.2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу зв`язку «EASYCON».

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само оцінка аргументів сторін:

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці десятому пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003.

У справі «Belletv.France» Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків Позивача у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , являється споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Послуги з газопостачання за адресою проживання позивача ОСОБА_1 надає відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Житловий будинок позивача газифікований, встановлено побутовий газовий лічильник «Metrix G-4 із заводським номером 01017426, 2005 року.

02.08.2022 року працівниками AT «Львівгаз» на об`єкті споживання позивача, який знаходиться за вищевказаною адресою, було виявлено факт несанкціонованого газопроводу, прокладеного шляхом прихованих заходів, про що був складений акт про порушення №001993 від 02.08.2022 року, який було підписано працівниками АТ «Львівгаз» та позивачем ОСОБА_1 .

До вказаного Акта долучено Акт, згідно якого вилучено фрагмент газопроводу, котрий врізаний в стальний надземний розподільний газопровід низького тиску проведений по огорожі за вищевказаною адресою.

Згідно вказаного акту порушення від 02.08.2022 року працівниками AT «Львівгаз» за адресою: АДРЕСА_1 , при обстеженні території було виявлено факт другого несанкціонованого вводу, що знаходився на огорожі за 30м від будинку. На вводі закритий кран, встановлена неопломбована заглушка.

Згідно протоколу від 23.08.2022 року, вирішено акт про порушення №001993 від 02.08.2022 року, побутового споживача ОСОБА_1, задовольнити, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, та направити рахунок у бухгалтерію АТ «Львівгаз» у визначеному порядку.

За Актом-розрахунком від 20.09.2022 року нараховано 187422,26 грн. необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості на площу 180 кв.м.

Позивачу ОСОБА_1 видано рахунок № 62135987 від 20.09.2022 року на вищевказану суму.

Позивачем ОСОБА_1 акт не оскаржено. Проте, вчинення порушення ним не визнається. Позивач заперечує здійснення та використання незаконної врізки у газопровід.

Правову основу ринку природного газу, надання споживачам послуг з розподілу природного газу, а також наслідків несанкціонованого відбору споживачами природного газу, становлять Конституція України, Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), Закон України «Про ринок природного газу», Закони України «Про трубопровідний транспорт», «Про природні монополії», «Про нафту і газ», «Про енергозбереження», «Про угоди про розподіл продукції», «Про захист економічної конкуренції», «Про газ (метан) вугільних родовищ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про захист прав споживачів» міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Отож правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначені Законом України «Про ринок природного газу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст.37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Відповідно до ст.39 цього Закону оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи має бути юридично та організаційно незалежним від інших видів діяльності на ринку природного газу, не пов`язаних з розподілом природного разу.

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу»).

АТ «Львівгаз» є оператором газорозподільних систем (оператор ГРМ), який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу у відповідності до Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем, а також на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії згідно постанови від 19.06.2017 № 815.

Згідно з п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.4 Глави I. Визначення основних термінів та понять Розділу І Загальні положення Кодексу газорозподільних систем, затв. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 ( далі - Кодекс ГРС):

- газові мережі внутрішнього газопостачання - газові мережі від місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до системи газоспоживання третіх осіб (замовників, споживачів);

- газові мережі зовнішнього газопостачання - газові мережі від місця забезпечення потужності до місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника;договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання - письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги з приєднання, яка укладається відповідно до вимог розділу V та за формою, наведеною в цьому Кодексі, визначає їх правовідносини під час виконання приєднання об`єкта замовника до газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи;

- договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;

- доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи;

- межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу;

- межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж;

- місце забезпечення потужності (точка забезпечення потужності) - місце/точка на існуючому об`єкті газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи, від якого (якої) здійснюється будівництво (розвиток) газових мереж до об`єкта замовника (точки приєднання) та/або забезпечується необхідний рівень потужності, замовленої для об`єкта приєднання;

- місце приєднання (точка приєднання) - запроектована або існуюча межа балансової належності між газовими мережами зовнішнього та внутрішнього газопостачання;

- підключення до ГРМ - фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом;приєднання до ГРМ - сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи;

- приєднання, що є стандартним, - приєднання до газорозподільної системи Оператора ГРМ об`єкта замовника потужністю до 16 метрів кубічних на годину включно на відстань, що не перевищує 25 метрів для сільської та 10 метрів для міської місцевості по прямій лінії від місця забезпечення потужності до межі земельної ділянки замовника;

- пункт призначення - межа балансової належності об`єкта споживача, на якій відбувається передача Оператором ГРМ природного газу споживачу;

- точка комерційного обліку - межа балансової належності, відносно якої за допомогою комерційного вузла обліку та/або інших регламентованих процедур у передбачених розділами ІХ-ХІ цього Кодексу випадках визначається об`єм (обсяг) передачі чи розподілу (споживання/постачання) природного газу за певний період.

У пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем визначено, що самовільне під`єднання - це під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури; несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу); несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи газорозподільних мереж та/або здійснюється необліковане (обліковане частково, чи з порушенням законодавства) використання природного газу.

За приписами пункту 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з оператором газорозподільних мереж договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності оператора газорозподільних мереж, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного оператором газорозподільних мереж відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з оператором газорозподільних мереж, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу.

Пунктом 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних мереж (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі, без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема, вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Несанкціонований відбір природного газу є підставою для припинення газопостачання на об`єкт споживача (пункт 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення оператором газорозподільних мереж несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Згідно з пунктами 1-3 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора газорозподільних мереж складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником оператора газорозподільних мереж службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) оператора газорозподільних мереж, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник оператора газорозподільних мереж перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Пунктом 5 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що споживач (несанкціонований споживач) та представники оператора газорозподільних мереж під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 334/5744/19 від 04.08.2021 для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу). При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам факт порушення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 914/2384/17 від 24.10.2018.

За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 675/1135/20 та номером судового провадження 61-13050св21, для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу, через який газ необліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони позивача допитано наступних свідків:

- свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні показав наступне. Він являється споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 . 02.08.2022 року до вищевказаного житлового будинку, прийшли працівники АТ «Львівгаз» з метою контрольного огляду вузла обліку на базі побутового лічильника газу. За результатами проведення в його присутності даної перевірки встановлено дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку, витоків природного газу не виявлено. Після цього, незважаючи на повну відсутність яких-небудь зауважень, без жодних правових та фактичних підстав, при обстеженні території господарства працівниками АТ «Львівгаз» було виявлено на їхню думку нібито другий несанкціонований ввід газу, що знаходиться на огорожі за 30м від будинку. Він повідомив працівникам АТ «Львівгаз», що жодного несанкціонованого використання газу з його сторони не здійснювалось та пояснив, що даний ввід, який знаходиться на огорожі практично на межі між сусідньою земельною ділянкою був зроблений працівниками філії «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз» ще у 2005-2006 роках, оскільки планувалось підключення газу до господарської будівлі з приводу чого він звертався до філії «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз», однак у подальшому відпала потреба у такому підключенні так як господарську будівлю підключили до електроопалення.

- свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив таке. Працював майстром у філії «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз». У 2006 році гр. ОСОБА_1 звернувся із заявою про підключення газопостачання до господарської будівлі. Оплату згідно проведеного кошторису позивач зробив у повному обсязі. Надалі працівниками «Мостиське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Львівгаз» були проведені роботи, зокрема зварено штуцер на газопроводі, що пролягав до будинковолодіння позивача.Після зварювання вказаного штуцера, такий було заглушено, оскільки власником будинковолодіння проводились ремонтні роботи у господарстві. На штуцері пломби не ставили, оскільки не було такої вимоги. На момент зварювальних робіт газова труба була під землею, і працівники ВАТ «Львівгаз» вивели таку на поверхню, у зв`язку з ремонтними роботами у вказаному господарстві. Зазначив, що гр. ОСОБА_1 не міг підключитись самовільно до газової труби.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Своїми процесуальними правами сторони під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.

За вказаних обставин, для визначення порушення позивачем ОСОБА_1 норм КГС, яке кваліфікується як наявність несанкціонованого газопроводу, AT «Львівгаз» має надати суду докази того, що такий газопровід був під`єднаний (фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний) з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, таке під`єднання було вчинено позивачем самовільно та, що внаслідок такого під`єднання відбувалась витрата (споживання) природного газу, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Відповідно до п.7 Акту про порушення № LV 001993 від 02.08.2022 року до Акту про порушення додається «фото» - «відеофіксація порушення».

Разом з тим до матеріалів справи Відповідачем не долучено фото, відео фіксації порушення та не надано інших належним та допустимих доказів, котрі б могли підтвердити існування несанкціонованого газопроводу.

Докази, долучені стороною відповідача до позовної заявине підтверджують обставин, які свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 безобліково споживав природний газ.

Окремо суд зазначає, що Акт порушення не доводить факту несанкціонованого газопроводу, а лише фіксує факт можливого порушення і в подальшому може бути підставою для прийняття рішення про його задоволення або незадоволення.

Для підтвердження правомірності рішення про задоволення Акту про порушення, АТ «Львівгаз» повинно довести наслідки несанкціонованого втручання газопровід, оскільки для проведення розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС, слід перевірити та встановити всі елементи складу даного правопорушення.

Враховуючи обставини справи, суд доходить висновку, що Акт про порушення не міг братися за основу розгляду комісією, оскільки сам по собі факт несанкціонованого газопроводу без встановлення факту викривлення даних обліку природного газу не є підставою для розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу в порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС.

Під час розгляду справи судом не встановлено факту споживання ОСОБА_1 природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу. Працівниками АТ «Львівгаз» взагалі не з`ясовувалась технічна можливість підключення домоволодіння чи окремих встановлених у житловому будинку чи на території домоволодіння (за їх наявності) газових приладів до газопостачання через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Урахуванню підлягають й обставини, за яких було виявлено несанкціонований газопровід. Так, саме ОСОБА_1 було добровільно надано дозвіл на огляд будинковолодіння, ним був забезпечений безперешкодний доступ до газової мережі, яка знаходилась на території його домоволодіння.

Між тим, працівниками АТ «Львівгаз» крім наявності вкрученого штуцера, не відшукано місця у наявній на території домоволодіння мережі, куди б було технічно можливо підключитися з метою безоблікового чи іншого газопостачання.

Таким чином, сумнівними є доводи сторони відповідача щодо того, що виявлений у ОСОБА_1 газовий відвід є несанкціонованим газопроводом у розумінні Кодексу ГРМ.

Неспростованими є й доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, щотакий міг самовільно облаштувати несанкціонований газопровід.

Навпаки, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який на той час працював майстром філії Мостиського УГГ підтвердив доводи позивача ОСОБА_1, проте, що вказаний газопровід, який на думку сторони відповідача є несанкціонованим, був облаштований саме працівниками філії Мостиське УГГ.

Системний аналіз наведених вище норм Кодексу ГРМ щодо відповідальності споживача за несанкціонований відбір природного газу шляхом встановлення несанкціонованого газопроводу вказує на те, що з об`єктивної сторони таке порушення має полягати в активних діях, спрямованих на під`єднання (монтаж, врізання, вварення, інше приєднання)газопроводу (газового відводу, штуцеру, патрубку), який до цього не існував, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання.

З суб`єктивної сторони таке порушення може бути вчинено лише умисно, самовільно, свідомо спрямоване на створення умов для несанкціонованого відбору природного газу.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у правовідносинах газопостачання, суд зауважує, що пересічний споживач послуг з газопостачання з урахуванням звичайного рівня освіти та правової й технічної обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про всі особливості монтажу та демонтажу газових мереж, і вправі розраховувати на те, що прийняття доексплуатації реконструйованоїсистеми газопостачання представником оператора газорозподільної системи без жодних зауважень означає відсутність будь-яких порушень з боку самого споживача.

В будь-якому разі, відповідач не надав суду жодного доказу, що виявлена ним частина труби була поєднана до системи внутрішнього газопостачання будинку безпосередньо позивачем ОСОБА_1 , та ще й з умислом на несанкціонований відбір природного газу.

Із наданих стороною відповідача доказів вбачається недоведеність складу цивільного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1, зокрема: відсутності самовільного під`єднання до газопроводу позивачем, не представлення відповідачем фактів (доказів) фізичного несанкціонованого з`єднання з газорозподільною системою, у тому числі внутрішнього газопостачання будинковолодіння або іншого нежитлового приміщення, яке розташоване на території будинковолодінняпозивача та у зв`язку з цим не доведено витрати (споживання) природного газу через газопровід, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Таких доказів стороною відповідача суду не представлено.

V. Висновки Суду за результатами розгляду даної справи:

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99; пункт 30).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).

У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти Росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами» і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (№ 42310/04) висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення зобов`язання, тобто вчинення саме ОСОБА_1 протиправних дій, які б спричинили використання необлікованого (облікованого частково чи з порушенням законодавства) природного газу та їх причинно-наслідкового зв`язку з необлікованим використанням природного газу, тобто наявності вини та відповідно наявності встановлених законом підстав для стягнення з нього вартості необлікованого природного газу.

На думку суду, у рішенні з`ясовані та повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову, з наведених вище мотивів та підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами по справі:

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Представником ОСОБА_1, - адвокатом Голубінкою Л., в судовому засіданні заявлено про надання доказів щодо судових витрат позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, рішення про стягнення яких сторона позивача просить ухвалити після ухвалення судового рішення по суті справи, задля чого дозволити представнику позивача долучити до справи докази таких витрат протягом строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України.

Суд вважає необхідним встановити представнику позивача - адвокату Голубінці Л., строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», про захист прав споживачів, що полягає у визнанні недійсним та скасуванні рішення Оператора ГРМ про задоволення Акта про порушення та здійснення донарахування необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості - задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати рішення комісії по розгляду актів про порушення споживачами природнього газу Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 23.08.2022 року про задоволення Акту про порушення №001993 від 02.08.2022 року, яке оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу газорозподільних систем №39/08-Н від 23серпня2022 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 187 422 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні26 коп., за період з 03.02.2022 року по 02.08.2022 року, яке оформлене Актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 20 вересня 2022 року на підставі рішення про задоволення Акта про порушення №001993 від 02.08.2022 року.

У відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України стороні позивача подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Згідно статті 265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати об 11:45 год. на 20.02.2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02.02.2024 року

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешканець: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», місцезнаходження: м.Львів, вул.Золота, 42, .

Суддя Юрій БІЛОУС

Рішення набрало законної сили «______»________________20___ року

Суддя Юрій БІЛОУС