Єдиний унікальний номер: 378/119/24
Провадження № 2/378/102/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Ставищенського районного суду 15.02.2024 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано позов про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання поновити договір оренди землі шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Ставищенського районного суду, як справа позовного провадження.

Одночасно з позовом представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом заборони Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області та іншим органам державної влади, місцевого самоврядування, фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в оренду чи емфітевзис вищевказаної земельної ділянки.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії VIII скликання Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 23.11.2023 року № 3524 «Про припинення дії договору оренди землі від 13 травня 2016 року, укладеного з ОСОБА_1

- зобов`язати вказауну селищну раду поновити договір оренди земельної ділянки площею 10,6166 га з кадастровим номером :03:004:0030 шляхом укладення додаткової угоди.

Пунктом 2 рішення 46 сесії VIII скликання Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 23.11.2023 року № 3524 «Про припинення дії договору оренди землі від 13 травня 2016 року, укладеного з ОСОБА_1 » Ставищенського селищного голову ОСОБА_3 уповноважено подати документи щодо проведення державної реєстрації припинення права оренди вищевказаної земельної ділянки.

У такому разі ОСОБА_1 не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження, а у разі задоволення його позову буде змушений докласти значних зусиль для відновлення своїх прав шляхом нового звернення до суду. Тому є необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на заявника та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог.

Верховний Суд у постановах від 25.09.2020 року у справі № 925/77/20, від 13.01.2020 року по справі № 922/2163/17, від 03.04.2020 року по справі № 904/4511/19 дійшов відповідного правового висновку та зазначив, що обов`язок доказування наявності обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття заходів забезпечення можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, покладається саме на заявника.

При розгляді питань про забезпечення позову цивільний процесуальний закон не зобов`язує перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення вищевказаного позову шляхом заборони Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області та іншим органам державної влади, місцевого самоврядування, фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в оренду чи емфітевзис земельної ділянки площею 10,6166 га з кадастровим номером :03:004:0030, - суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки заявлений спосіб забезпечення позову є конкретизований не повністю, а лише в частині вимоги заборони Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області. Заборона будь-яким іншим особам (іншим органам державної влади, місцевого самоврядування, фізичним особам) вчиняти будь-які дії може трактуватися учасниками справи занадто широко. Рішення суду не може носити абстрактний характер.

Заява про забезпечення позову в частині заборони Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в оренду чи емфітевзис вищевказаної земельної ділянки підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

13.05.2016 між позивачем ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області був укладений Договір оренди землі, у відповідності до якого позивач отримав в оренду земельну ділянку державної форми власності площею 10,6166 га з кадастровим номером :03:004:0030, яка знаходиться на території Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області строком на 7 років.

В матеріалах справи наявна інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0030, з якого вбачається, що право оренди на вищевказану земельну ділянку зареєстроване 05.10.2016 року за ОСОБА_1 строком на сім років.

Позов ОСОБА_1 обгрунтовано наступним.

З 27.05.2021 року усі землі та земельні ділянки державної власності за межами населених пунктів (за нечисленними винятками) перейшли в комунальну власність.

02.10.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до Ставищенської селищної ради з листом-повідомленням, яким повідомив про намір орендаря скористатися переважним правом поновлення Договору оренди землі та просив продовжити його дію на новий строк і на тих самих умовах, на що 07.11.2023 отримав від Ставищенської селищної ради лист № 184 від 31.10.2023, яким констатовано, що оскільки заявником не було вчасно та в повному обсязі, передбаченому законодавством, подано документи, які б свідчили про намір поновити договір оренди землі, селищна рада відповідно не змогла в установлені законом строки прийняти рішення поновлення чи припинення договору.

Для розгляду питання щодо поновлення Договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах 15.11.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 знову направив Ставищенській селищній раді лист-повідомлення разом із проектом додаткової угоди, на що 02.12.2023 надійшов лист Ставищенської селищної ради від 27.11.2023 № 197, відповідно до якого 23.11.2023 на 46-ій черговій сесії VIII скликання Ставищенською селищною радою прийнято рішення № 3524, яким припинено дію вищевказаного Договору оренди землі від 13.05.2016. При цьому селищною радою не було викладено жодних заперечень щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, а відмовлено у поновленні Договору оренди землі суто з формальних підстав, - недотримання строку направлення листа-повідомлення.

Проте, Ставищенська селищна рада не виконала обов`язку, встановленого ст. 148-1 Земельного кодексу України, оскільки на адресу Позивача не надходило жодного повідомлення про перехід права власності на орендовану ним земельну ділянку від держави до територіальної громади, що і призвело до пропуску строку звернення ним ( ОСОБА_1 ) із вищевказаною заявою-повідомленням.

З огляду на викладене, убачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо оренди вищевказаної земельної ділянки.

Таким чином, забезпечення даного позову спрямоване насамперед проти можливих несумлінних дій з боку Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, щодо передачі у приватну власність або в користування іншим особам земельної ділянки та фактичного обробітку земельних ділянок третім особам.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Водночас, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача та збереження майна.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в оренду чи емфітевзис вищевказаної земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,151,153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в оренду чи емфітевзис земельної ділянки площею 10,6166 га з кадастровим номером :03:004:0030.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Направити копію ухвали про забезпечення позову Ставищенській селищній раді Білоцерківського району Київської області, позивачу та його представнику.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя Н. М. Марущак