Справа № 445/2214/23
провадження № 2/445/179/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Назар С.М. розглянувши в приміщенні суду в м. Золочів Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття обтяження з нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою, свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , яка проживала в с. Зарваниця Золочівського району Львівської області.

Зазначає, що померла склала заповіт, за яким все своє майно заповіла йому. Він там проживає після смерті спадкодавиці. Повідомляє, що він звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтва про право нас спадщину на частину майна- земельні ділянки, а на належний спадкодавиці житловий будинок отримати свідоцтво про право на спадщину отримати не може, адже виявилось, що на будинок накладена заборона від 14.12.2006року (архівний запис № 4222079) Золочівською держнотконторою , яка в 2018році ліквідована. Вказує, що дійсно такий факт мав місце, померла ОСОБА_3 перед складенням заповіту від 16.02.2015року, укладала договір довічного утримання з ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, спадкоємців не мав. Повідомляє, що внаслідок укладення такого договору довічного утримання і була накладена вказана заборона, яка у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратила актуальність виходячи з норми статті 757 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, представник позивача подав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку, виходячи з аналізу таких доказів:

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарваниця Золочівського району Львівської області.

Згідно заповіту від 16.02.2015року складеного в с. Струтин Золочівського району Львівської області ОСОБА_3 заповіла своєму внукові ОСОБА_1 , а саме позивачу по справі.

Зі змісту свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 видно, що померла зазначена матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 підтверджується смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 підтверджується смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змістом Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14.11.2022року, яке вступило в законну силу у зв`язку з різними варіантами написання прізвища - підтверджується факт родинних відноси між позивачем та померлою ОСОБА_3 як внук та баба.

Таким чином, єдиним можливим спадкоємцем ОСОБА_3 поза межами змісту заповіту є її син ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі.

Досліджуючи докази в подальшому суд зі змісту рішення виконкому Золочівської міської ради №1294 від 23.06.2022року про видачу дубліката свідоцтва про право власності та власне ОСОБА_6 про право особистої власності на житловий будинок від 21.05.2000року встановив, що ОСОБА_3 стала власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Струтинської сільської ради №3 від 26.01.1993року. З того вбачається, що такий будинок є виключно її власністю з того часу.

З свідоцтв про право власністю та заповітом від 17.01.2023року, видно, що вони видані в межах спадкової справи №81 за 2022рік , відносно земельних ділянок належних померлій ОСОБА_3 в користь її внука позивача по справі.

З відповіді Львівського державного нотаріального архіву №4452/01-30 від 11.12.2023року вбачається існування в реєстрі Золочівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, а також арештів (заборони) накладених на будинки судовими та слідчими органами за 1998-2005роки - заборони на житловий будинок АДРЕСА_1 на прізвище власника - ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 73 ЗУ «Про нотаріат». при посвідченні договору довічного утримання нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження.

А відповідно до статті 74 ЗУ «Про нотаріат». Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

З врахуванням положень ч.2 статті 757 ЦК України. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності спадкоємців договір довічного утримання припинився і відповідно право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 знову набула спадкодавиця ОСОБА_3 , а після неї відповідно позивач ОСОБА_1 .

А згідно ч. 5 статті 1268ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином вказане майно належить позивачу з часу відкриття спадщини.

Статтею 317 ЦК України - передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Згідно положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на описане майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Затв. Наказом МЮУ №21/5 від 09.06.1999р. (втратив чинність 14.12.2012року), тобто був чинним на момент внесення відомостей. Підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Згідно п.п.5.1, п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотек одержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Однак Золочівська державна нотаріальна контора ліквідована без правонаступника -21.05.2018р. Відповідно органу який накладав заборону не існує. Таким чином на вказані відносини поширюється юрисдикція суду.

А тому в ході розгляду справи встановлено, що вищевказана заборона (арешт) належного позивачу нерухомого майна порушує його права та законні інтереси, оскільки, унеможливлює повноцінно спадкувати та володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном.

Таким чином, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.316,321 Цивільного кодексу України, ст. ст.2,4,12,76-81,89,263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про зняття обтяження з нерухомого майна - задовольнити. Зняти заборону з будинку АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження № 4222079 від 14.12.2006р. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області. Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Повне судове рішення складено 16.02.2024 року.

Суддя М. В. Бакаїм