№ 2/183/840/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.12.2023 року просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, на період навчання дитини до досягнення нею 23 років. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки за минулий період, а саме з 01 вересня 2019 року по 31 липня 2023 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 30 вересня 1995 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/588/13-ц від 01.04.2013 року.
Від даного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 20.08.2007 року у справі № 2-2946/07 з відповідача на користь позивача, на утримання, на той час ще неповнолітніх дітей, були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З 23.08.2023 року ОСОБА_3 продовжує навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, навчається на магістратурі, закінчує навчання у лютому 2025 року.

Позивач звертає увагу, що протягом тривалого часу самостійно утримує свою доньку, відповідач проходить військову службу, отримує грошове забезпечення, розмір якого дозволяє надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання, однак відповідач не надає жодної допомоги на утримання дочки, що продовжує навчання, і в зв`язку цим потребує допомоги обох батьків.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, що продовжує навчання, у розмірі частини від заробітку відповідача, і у письмових пояснення зазначає, що ці витрати, здебільшого, складаються з витрат на проїзд дитини до учбового закладу з м.Новомосковська до м.Дніпра, придбання спеціальної форми, харчування тощо .

Крім того, позивач свою вимогу про стягнення аліментів за минулий період обґрунтовує тим, що з моменту винесення рішення Новомосковським міськрайонним судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідач нехтував своїми батьківськими обов`язками, аліменти сплачував нерегулярно, не у повному обсязі, внаслідок чого на момент досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утворилася заборгованість у розмірі 10146,9 грн.

Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/1396/22 03 жовтня 2023 року винесене рішення про стягнення пені.

Таким чином, позивачка наполягає на тому, що вживала всіх заходів для стягнення аліментів на утримання дочки, тому просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період, а саме з 01 вересня 2019 року по 31 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року відкрите спрощене позовне провадження (а.с. 23).

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.

Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.09.1995 року по 12.04.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 року у справі №183/588/13-ц (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 20.08.2007 року у справі № 2-2946/07 з відповідача на користь позивача, на утримання, на той час ще неповнолітніх дітей, були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12)

ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстровані сторони по справі (а.с. 9).

ОСОБА_3 у 2023 році вступила до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, навчається на 1 курсі денного відділення, являється слухачем магістратури за державним замовленням (а.с. 13).

Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу у тримання дитини, що продовжує навчання, врегульовані наступними нормами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Як зазначав суд вище, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу)

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Як зазначав суд вище, задля отримання аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, необхідна сукупність чотирьох юридичних фактів, що підлягають доказуванню, відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, судне бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, у позові позивач посилається на те, що їх спільна дочка, в зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги, здебільшого витрати на навчання складаються з витрат на оплату транспорту, харчування, придбання літератури, форменного одягу, тощо.

При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги подані позивачем докази щодо матеріального становища позивача та відповідача.

Так, сукупність поданих позивачем доказів свідчить про те, що відповідач має стабільний заробіток у виді грошового забезпечення військовослужбовця, був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

В свою чергу, позивачем подано належні докази того, що їх повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги на навчання, а тому виходячи з засад, визначених Сімейним Кодексом України щодо спільного обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне, в цій частині позову задовольнити його частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього дочки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня подачі позову до закінчення учбового закладу, а за умови продовження нею навчання, - до досягнення дитиною 23-х років.

Виходячи з засад змагальності, визначених у ст. 12 ЦПК України, суд вважає, що визначеного розміру аліментів, з урахуванням спільного обов`язку батьків щодо своїх дітей, буде достатньо у даній спірній ситуації для забезпечення витрат, безпосередньо пов`язаних з навчанням дитини.

Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення позивача до суду, а саме - з 28 вересня 2023 року.

Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст. 199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки до дати закінчення навчання, а за умови продовження останньою навчання, - до досягнення 23 років.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів за минулий період, суд керується наступними нормами закону.

Як зазначав суд вище, вимоги ч. 1 ст. 191 СК України дають можливість стягувати аліменти від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В той же час, відповідно до ч 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Варто звернути увагу, що позивач просить стягнути аліменти на навчання дитини, починаючи з 01.09.2019 року, однак на цей час ОСОБА_6 ще не досягла повноліття, а тому на її утримання продовжували стягуватися аліменти до досягнення нею повноліття, на підставі відповідного рішення суду.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивач вживала заходів для одержання аліментів з відповідача та не змогла їх одержати з моменту досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з ухиленням батьків від їх сплати.

Посилання позивача на те, що стягнута пеня за несвоєчасну сплату аліментів, за рішенням суду від 03 жовтня 2023 року, не можуть бути розцінені судом як спроба позивача одержати аліменти на період навчання дитини після досягнення нею повноліття.

Таким чином, аліменти підлягають стягненню з моменту подання позивачем позовної заяви до суду, і до закінчення учбового закладу.

Встановлені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів за минулий період.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 28 вересня 2023 року до закінчення учбового закладу, тобто до лютого 2025 року, а за умови продовження навчання не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Сорока.