ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року місто Чернівці справа №721/375/23

провадження №22-ц/822/83/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідачі - Усть-Путильська сільська рада Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, головуючий в суді першої інстанції суддя Проскурняк С.П.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат, ОСОБА_6 , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. із заявою про оформлення спадщини за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

Проте державний нотаріус Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокарева Н.М. своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-31 від 11 лютого 2023 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Зазначає, що він у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , оскільки перебував на обстеженні та стаціонарному лікуванні.

Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви до державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання даним судовим рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення складено 23 листопада 2023 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат - ОСОБА_6 під час ведення оборонних дій поблизу населенного пункту Покровськ Донецької області.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 листопада 2015 року, виданого державним нотаріусом Путильської державної нотаріальної контори Кокаревою Н.М.

Зазначає, що він своєчасно прийняв спадщину, оскільки зареєстрований та проживає у належному спадкодавцю будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Усть-Путильської сільської ради від 13 грудня 2022 року за №11-13/358 за підписом сільського голови Ілюк Марії, в якій зазначено, що він проживав разом з загиблим братом ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , вів спільний побут та мав з ним спільні права та обов`язки.

Позивач понад 20-ть років тому виїхав до Італії, жодного разу в Україну за цей час не повертався, з родиною не спілкувався, а повернувся в Україну тільки 18 липня 2022 року, тобто через два дні після загибелі брата (спадкодавця).

Позивач із спадкодавцем не проживав спільно, не мав спільного побуту, так, як знаходився за кордоном довготривалий час.

Після похорон загиблого брата, позивач протягом декількох місяців нікуди не виїжджав за кордон на лікування, а згідно виданої Комунальним некомерційним підприємством «Путильська багатопрофільна лікарня» від 17 лютого 2023 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Путильська БЛ» виписка №3304, з 27 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Путильська БЛ» виписка № 3952.

Також позивач у позовній заяві безпідставно заявляє, що у матеріалах спадкової справи №9-2023/02-14, ніби-то знаходяться оригінали заяв решти спадкоємців про відмови від спадкового майна, оскільки ніхто з спадкоємців за законом від спадщини не відмовлявся.

Позивач не надав суду першої інстанції жодних доказів про його перебування на безперервному стаціонарному лікуванні у період з 21 листопада 2022 року по 16 грудня 2022 року, перше перебування позивача на стаціонарному лікуванні згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» від 17 лютого 2023 року, було з 08 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року.

Друге перебування на лікуванні позивача в терапевтичному відділенні було у період з 27 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року, таким чином у позивача було достатньо часу й можливості звернутися до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини у періоди коли він не перебував на безперервному стаціонарному лікуванні.

Вважає позовну вимогу про продовження строку на прийняття спадщини необґрунтованою, тому в позові слід відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 22 липня 2022 року Усть-Путильською сільською радою Вижницького району Чернівецької області зроблений відповідний актовий запис №31, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 22 липня 2022 року (а.с.7).

Згідно довідки Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 10 лютого 2023 року №23, померлий ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 (а.с.11).

З даної довідки також вбачається, що спадкоємцями за законом є позивач ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11).

З копії спадкової справи №9/2023 відносно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.26-29).

Брат померлого ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. 10 лютого 2023 року із заявою про оформлення спадщини за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 (а.с.28).

За результатом розгляду заяви ОСОБА_3 державний нотаріус Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокарева Н.М. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-31 від 11 лютого 2023 року відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 у встановлені законом строки для прийняття спадщини не прийняв, оскільки ним не були надані Путильській державній нотаріальній конторі докази про своєчасне прийняття спадщини і тому вважається таким, що не прийняв спадщину і відповідно до чинного законодавства України не може претендувати на оформлення права на спадщину (а.с.12-13).

Згідно довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Путильська багатопрофільна лікарня» від 17 лютого 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 22 травня 2022 року по 16 червня 2022 року в Італії, з 08 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Путильська БЛ» виписка №3304, з 27 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Путильська БЛ» виписка №3952. У подальшому по рекомендації МСЕК направлений на уточнення діагнозу в неврологічне відділення Чернівецької ОКЛ (а.с.9).

Відповідно до довідки від невролога Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» від 17 лютого 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був на обстеженні в КНП «Путильська БЛ» та у невролога Чернівецької обласної лікарні з 14 січня 2023 року по даний час з приводу направлення на МСЕК для встановлення групи інвалідності. 18 травня 2023 року визнаний особою з інвалідністю ІІ групи. В даний час потребує постійного довготривалого лікування. На підставі заключення Обласного Ортопедо-Травматологічного СЕК. : серія 12 ААГ №352543 від 18 травня 2023 року (а.с.10, 102).

З довідки, що видана Комунальним некомерційним підприємством «Путильська багатопрофільна лікарня» від 18 жовтня 2023 року за №01-05/1709 вбачається, що ОСОБА_3 має ряд захворювань та наявні відповідні діагнози в тому числі хвороби, що пов`язанні з опорно руховим апаратом (а.с.105).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 з поважних причин пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки протягом тривалого часу хворів, в тому числі хвороби, що пов`язанні з опорно руховим апаратом, що унеможливило подати в строк заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак строк для прийняття спадщини сплинув 16 січня 2023 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_3 звернувся 10 лютого 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 страждає на ряд захворювань, в тому числі хвороби, що пов`язані з опорно-руховим апаратом. Протягом шести місяців, визначеного законом для прийняття спадщини, двічі перебував на стаціонарному лікуванні і з 14 січня 2023 року перебуває на обстеженні у невролога Чернівецької обласної лікарні. Дані обставини, на переконання суду, є поважною причиною, через яку позивач фактично не зміг звернутися із заявою про прийняття спадщини у визначений законодавством строк.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач протягом встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини двічі знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Путильська багатопрофільна лікарня», а саме: з 08 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року (19 днів) та з 27 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року (25 днів) (а.с.9).

В той же час, позивач не навів поважність причин не подання заяви про прийняття спадщини в період з 17 липня 2022 року по 07 вересня 2022 року, з 27 вересня 2022 року по 26 жовтня 2022 року та з 22 листопада 2022 року по 16 січня 2023 року.

Колегія суддів критично відноситься до довідки КНП ««Путильська багатопрофільна лікарня» від 17.02.2023 року про те, що ОСОБА_3 знаходиться на обстеженні у невролога Чернівецької обласної лікарні з 14 січня 2023 року по даний час. Так, позивач на підтвердження даної обставини не надав належні та допустимі докази саме з Чернівецької обласної лікарні. На думку суду, інша лікувальна установа не може видавати довідки про обстеження в іншій лікарні. Крім цього, вказана довідка не конкретизує обстеження, які тривають більше місяця, чи вони пов`язані зі стаціонарним знаходженням особи в лікарні, чи періодичними відвідуваннями лікарні. Також, на думку колегії суддів, обстеження у лікарні не є тією обставиною, яка унеможливлювала б подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Крім того, позивач не надав доказів про неможливість направлення ним нотаріусу такої заяви поштою відповідно до пунктів 2.1, 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Отже, суд першої інстанції, не враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач не надав безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що в силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 (провадження № 61-12451св21) зроблено висновок про те, що при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період - період, визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Проте надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, хворобою, лікуванням є недостатніми доказами, оскільки охоплюють неповний період строку, відведеного на прийняття спадщини. Суди попередніх інстанцій не встановили існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини з підстав перебування на лікуванні, оскільки обставини перебування позивача на лікуванні мали місце за два місяці до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також Верховний Суд погодився з висновками судів про недоведеність позивачем того, що перебуваючи на лікарняному, він був не мобільним та не мав змоги та можливості пересування. До того ж, знаходячись на лікарняному, позивач мав можливість надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 148/2003/20 (провадження № 61-404св22) зазначено, що позивач посилався на такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини: хвороба; постійне проживання за кордоном у Федеративній Республіці Німеччині; наявність встановлених жорстких карантинних обмежень, в результаті чого установи та організації у цій країні не працювали. Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Під час шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, позивач перебував на лікарняному 30 календарних днів та 10 календарних днів. Тож суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не був позбавлений можливості в інший час протягом зазначеного шестимісячного строку надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу. Доказів того, що позивач за станом здоров`я фізично не міг цього зробити до суду не надано.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції не врахував зазначені висновки Верховного Суду, а також те, що позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.

ОСОБА_3 мав подати заяву про прийняття спадщини в період з 16 липня 2022 року до 16 січня 2023 року включно, проте позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріуса лише 10 лютого 2023 року.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_3 за весь шестимісячний строк, відведений законом для прийняття спадкоємцями спадщини, перебував на стаціонарному лікуванні 44 дні, тобто незначний період строку, визначеного для прийняття спадщини. Доказів на підтвердження існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на подання заяви про прийняття спадщини протягом інших 4 з половиною місяців, в які позивач не перебував на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_3 до суду не надав.

Також суд колегія суддів вважає, що факт перебування позивача на консультації у лікаря або обстеженні, не є поважною причиною пропуску цього строку.

Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини закінчився 16 січня 2023 року, позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування неподоланних перешкод для прийняття спадщини протягом періоду з моменту відкриття спадщини, то колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Є безпідставними посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №164, відповідно до якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Колегія суддів зазначає, що пункт 3 даної постанови суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Зазначеного висновку також дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 25 січня 2023 по справі №676/47/21.

Встановивши відсутність обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання заяви про прийняття спадщини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Щодо судового збору

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційний суд в мотивувальній частині постанови прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року - скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій в сумі 1610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк