ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» лютого 2024 року

м. Харків

справа № 639/6655/23

провадження № 22ц/818/781/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року в складі судді Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 серпня 2011 року вона з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Зазначила, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Посилалася на те, що один із синів ОСОБА_5 є інвалідом дитинства і страждає на F84.0 дитячий аутизм та за станом здоров`я потребує постійних реабілітаційних заходів, щоб його стан не погіршувався. Їх не можливо здійснити без безпосередньої її присутності, тому у неї відсутня можливість займатися своєю трудовою діяльністю, тобто самостійно матеріально утримувати себе.

Вказала, що витрати на лікування, реабілітацію та утримання сина значні, тому державної соціальної допомоги, яку вона отримує не вистачає, щоб нести ці витрати, пов`язані з лікуванням сина та утримуванням особисто себе. Наразі вона не має власного доходу, отримує державну соціальну допомогу, що призначається особам, які опікуються дитиною з інвалідністю до 18 років в розмірі 2 790,90 грн.

Зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, оскільки не може повноцінно працювати у зв`язку із інвалідністю дитини. Її доходу не вистачає на життя та утримання дитини, а відповідач знаходиться у працездатному віці, є фізичною особою-підприємцем, за ним зареєстровано дві квартири та автомобіль, тому він має постійний та стабільний дохід, який дозволяє утримувати рухоме та нерухоме майно.

Просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання, як матері, що проживає з дитиною з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікується ним, в розмірі 5 000,00 грн з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути витрати за надання їй правової допомоги у сумі 5 000,00 грн, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 1 073,60 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на її утримання, як матері з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 13 листопада 2023 року і на весь час проживання та опікування дитиною інвалідом; рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, не надав належної оцінуи доказам у справі. Так, посилання позивачки на те, що діти перебувають на її утриманні не відповідають дійсності, оскільки за її заявою 31 липня 2023 року видано судовий наказ, яким з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно з 27 липня 2023 року до 11 жовтня 2029 року. Державним виконавцем Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено їх розмір 4 826,33 грн. Заборгованість по сплаті аліментів на сьогодні відсутня. Зазначив, що наразі він не є фізичною особою-підприємцем, оскільки підприємницька діяльність припинена. На даний час він не працевлаштований. Квартира знаходиться в м. Луганськ. Йому в ній належить її частини. В ній проживає його мати. В квартирі він не був з 2014 року. В квартирі, що знаходиться в м. Харкові, проживає позивачка разом із дітьми, а він в ній не мешкає з 06 грудня 2021 року. Автомобілем він практично не користується, оскільки у нього відсутні кошти для його обслуговування та експлуатації. Вважав, що позивачка наразі має можливість працевлаштуватись на дистанційну роботу та утримувати себе. Вказав, що на сьогодні позивачка отримує державну допомогу, що призначається особам, які опікуються дитиною-інвалідом в розмірі 2 790,90 грн, аліменти на дітей в розмірі не менше 4 826,33 грн, соціальну допомогу як тимчасово переміщена особа в розмірі 2 000,00 грн, як тимчасово переміщених двох дітей в розмірі 6 000,00 грн, тобто загальний її дохід становить не менше 15 617,23 грн. Посилався на те, що у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності він не має постійного доходу. Як переміщена особа вимушений орендувати житло. В разі відсутності коштів для сплати за його оренду він має проживати у близьких родичів. Вважав, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано його фактичне матеріальне становище.

23 січня 2024 року через систему «Електронний суд» та 24 січня 2024 року електронною поштою ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалася на те, що дитина ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, страждає на F84.0 дитячий аутизм та потребує додаткових витрат на лікування, реабілітацію, обстеження, а суми аліментів на одну дитину в розмірі 2 413,16 грн не вистачає навіть на нормальне проживання та харчування, не кажучи про коштовне лікування та реабілітацію. За станом здоров`я дитина потребує постійних реабілітаційних заходів. Їх неможливо здійснити без безпосередньої її присутності, тому у неї відсутня можливість займатися трудовою діяльністю, тобто самостійно матеріально утримувати себе. Зазначила, що з приводу пропозиції відповідача щодо відвідування спільним сином ОСОБА_4 спеціалізованої школи, то таких пропозицій та сприяння чи допомоги у влаштуванні в спеціалізованій школи не було, про що свідчить відсутність доказів таких пропозицій або сприяння чи допомоги у влаштуванні у вказані вище заклади. Із довідки № 272 від 13 вересня 2023 року, виданої Комунальним закладом «Харківський ліцей № 28 Харківської міської ради» вбачається. Що ОСОБА_4 дійсно навчається в вказаному вище закладі у 5 - А класі. Як вбачається з офіційного сайту вказаного вище закладу навчання проводиться дистанційно (онлайн), тому вона не може залишити дитину без свого нагляду. Крім того, відповідач також може виконувати свій батьківський обов`язок і брати до себе хоча б на два тижні дитину-інваліда, якщо хоче, щоб вона змогла працювати, але в судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач відмовився від пропозиції брати до себе дитину-інваліда. Посилалася на те, що з приводу отримання нею доходу в розмірі 15 617, 23 грн в матеріалах справи відсутні докази отримання нею такого доходу, або розрахунку чи підтверджень, крім довідки з державної виконавчої служби про мінімальний рівень аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, а отже отримує державну допомогу для внутрішньо переміщених осіб у розмірі 2 000,00 грн. Вказала, що припинення підприємницької діяльності відповідача відбулось одразу після видачі Жовтневим районним судом Харківської області наказу щодо стягнення аліментів, що свідчить про небажання сплачувати аліменти відповідачем в повній мірі. Із довідки від 31 жовтня 2023 року, виданої Головним сервісним центром МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) вбачається, що за відповідачем зареєстровано нерухоме майно, легковий автомобіль RENAULT KADJAK, кузов НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , а його утримання, ремонт, заміна запчастин, пальне потребує додаткових затрат, які є у відповідача. Приблизна вартість такого автомобіля, як вбачається з сайту продажів становить 661 614,00 грн. Якщо відповідач не користується автомобілем, то ніщо не заважає йому її продати та сплачувати належним чином нормальний розмір аліментів та не порушувати права дитини з інвалідністю. Із інформаційних довідок про зареєстроване за відповідачем нерухоме майно вбачається, що за ним зареєстровані дві квартири в м. Луганську та м. Харкові. Жодних доказів того, що він не може проживати у своєму зареєстрованому житлі в матеріалах справи немає. Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн.

01 лютого 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшли пояснення від ОСОБА_6 , який пояснив, що відповідач є його племінником та проживає у його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Він допомагає його по господарству, придбанні ліків, продуктів харчування тощо.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, він повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини, яка є інвалідом з дитинства, в розмірі 2 000,00 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01 липня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 11 жовтня 2011 року (а.с.55,56,57).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 вересня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.52-54).

Як вбачається з довідок № 2023/008826313 та № 2023/008826191 від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_4 зареєстрований разом з матір`ю, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.31-32).

Жовтневим районним судом м. Харкова 31 липня 2023 року винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 27 липня 2023 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.74).

Із довідки про відсутність заборгованості зі сплати аліментів № 197139 від 22 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 за період з 27 липня 2023 року по 01 листопада 2023 року заборгованості не має (а.с.73).

З довідки про отримання (неотримання) допомоги № 140 від 01 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради та їй з 26 листопада 2020 року до 10 жовтня 2029 року призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з надбавкою по догляду (а.с.9).

Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз F84.0, дитина ВПО, перебуває під наглядом у Комунального некомерційного підприємства «Медико-санітарної допомоги № 6» Дніпровської міської ради з серпня 2022 року. Він є дитиною-інвалідом з діагнозом F84.0 з 12 листопада 2020 року. Відвідує загальноосвітню школу на індивідуальному навчанні, оскільки має порушення комунікації та соціальних взаємодій (а.с.21-22).

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12 жовтня 2023 року, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз дитячий аутизм, спостерігається психіатром Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 5 ХМР» з 30 липня 2020 року. Дитина обстежена у МДЛ № 5, має інвалідність з психічного захворювання з 12 листопада 2020 року. Наявне захворювання відповідає розділу Х пункту 3 підпункту 3.5. переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516 (а.с.23-27).

З вказаних виписок вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу свого захворювання не може обходитися без стороннього догляду, має недостатній рівень самообслуговування, труднощі в адаптації в соціумі та повсякденному житті. Також, хворів на гостру респіраторну вірусну інфекцію (ГРВ), вітрянку, віспу, спостерігається у гастроентеролога. Крім того, потребує обліку у психіатра, реабілітації за індивідуальним планом, психологічної корекції, логопеда, розвитку соціальних та комунікативних навичок.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунального некомерційного підприємства «Міської дитячої лікарні» № 5 Харківської міської ради від 30 липня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз F84.0 (а.с.28).

Із повідомлення від 31 жовтня 2023 року Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано легковий автомобіль RENAULT KADJAK, кузов НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску, VIN- НОМЕР_1 (а.с.33-36).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 352312145 від 30 жовтня 2023 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.37).

За відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35850515 за ОСОБА_3 зареєстровано права власності на частини квартири АДРЕСА_4 (а.с.38-39).

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 жовтня 2023 року вбачається, що з 10 жовтня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 припинив свою підприємницьку діяльність (а.с.75).

З довідки № 1204- від 19 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеної особою (а.с.78).

Разом з відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надала: копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копії платіжних інструкцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 ; копію довідки № 272 від 13 вересня 2023 року про те, що ОСОБА_4 дійсно навчається в 5-А класі Комунального закладу «Харківський ліцей № 28 Харківської міської ради»; скріншоти з сайту ліцею про дистанційне навчання; скріншот з листування; скірншот з сайту про вартість автомобіля RENAULT KADJAK, 2017 року випуску.

Також до суду апеляційної інстанції ОСОБА_9 надав пояснення ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 проживає у нього за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких платежів за проживання він не сплачує, оскільки на даний час не працевлаштований. В разі надання йому коштів, будь-яких розписок від нього ОСОБА_6 не бере, оскільки він є його рідним племінником по лінії його батька.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що з 01 липня 2011 року по 13 вересня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 має статус дитина з інвалідністю. В силу свого захворювання не може обходитися без стороннього догляду, має недостатній рівень самообслуговування, труднощі в адаптації в соціумі та повсякденному житті.

Дитина проживає з позивачкою, яка є її законним представником, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради.

ОСОБА_1 , будучи матір`ю дитини з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, має право на утримання відповідно до положень статті 88 СК України, оскільки саме з нею проживає їхній спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дитиною з інвалідністю.

Матеріали справи свідчать про те, що ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в апеляційній інстанції відповідачем не надано доказів щодо розміру його доходів, зокрема, декларації (довідки) про доходи (заробітна плата, пенсія), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що могли б свідчити про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивачки, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю.

Враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю, а також те, що стан її здоров`я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, а відповідач є особою працездатного віку, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини в розмірі 2 000,00 грн.

ОСОБА_3 всупереч зазначених вимог закону не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, тому його доводи про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано його фактичне матеріальне становище колегія суддів до уваги не приймає.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляла адвокатка Сафіна О.Т. на підставі договору про надання правничої допомоги від 27 жовтня 2023 року, ордеру серії ВЕ № 1101499 від 27 жовтня 2023 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 001797 від 22 травня 2020 року.

Адвокаткою Сафіною О.Т. було підготовлено та подано позовну заяву, заяву про розгляд справи без участі представника, клопотання про долучення до матеріалів справи.

13 листопада 2023 року між адвокаткою Сафіною О.Т. та Скітченко Т.Є. складено акт приймання-передачі виконаної роботи № 1 до договору про надання правничої допомоги від 27 жовтня 2023 року, за яким за виконану роботу, що включає в себе консультування щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, судової практики, складання позовної заяви про стягнення аліментів з ОСОБА_3 та подання її до суду, клієнт сплатив адвокату винагороду в розмірі 5 000,00 грн.

За розрахунком наданих послуг (детальний опис робіт) адвокатка виконала наступне: 27 жовтня 2023 року провела попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, вартість якої склала 500,00 грн; 27 жовтня 2023 року вивчила та проаналізувала матеріали справи, судову практику, вартість 1 000,00 грн; 13 листопада 2023 року склала позовну заяву про стягнення аліментів, подала її до суду, здійснювала супровід справи у суді та у приватного виконавця 3 500,00 грн, всього до сплати 5 000,00 грн.

Також матеріали справи містять копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 13.11 від 13 листопада 2023 року про сплату ОСОБА_1 5 000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 27 жовтня 2023 року.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що в суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 представляла адвокатка Сафіна О.Т. на підставі ордеру серії ВЕ № 1108561 від 22 січня 2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 001797 від 22 травня 2020 року.

Адвокаткою Сафіною О.Т. було підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу.

23 січня 2024 року між адвокаткою Сафіною О.Т. та Скітченко Т.Є. складено акт приймання-передачі виконаної роботи № 1 до договору про надання правничої допомоги від 18 січня 2024 року, за яким за виконану роботу, що включає в себе консультування щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, судової практики, складання відповіді на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та подання її до суду клієнт сплатив адвокату винагороду в розмірі 5 000,00 грн.

За розрахунком наданих послуг (детальний опис робіт) адвокатка виконала наступне: 18 січня 2024 року провела попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, вартість якої склала 500,00 грн; 19 січня 2024 року вивчила та проаналізувала матеріали справи, судову практику, вартість 1 000,00 грн; 23 січня 2024 року склала позовну заяву про стягнення аліментів, подала її до суду, здійснювала супровід справи у суді та у приватного виконавця 3 500,00 грн, всього до сплати 5 000,00 грн.

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 23.01 від 23 січня 2024 року про сплату ОСОБА_1 сплатила 5 000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 23 січня 2024 року.

Враховуючи те, що позиція ОСОБА_1 в цій справі не змінилася, будь яких інших адвокатських витрат щодо вивчення та правового аналізу матеріалів справи, судової практики адвокаткою не здійснено, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.