Справа № 186/1237/23
Номер провадження № 2/0186/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19 лютого 2024 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Одеської міської ради, як орган опіки та піклування Київської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Одеської міської ради, як орган опіки та піклування Київської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що за час її відносин з відповідачем ОСОБА_2 , у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження, яке видане Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №718. У шлюбних відносинах вони з відповідачем не перебували. З моменту народження дитини, відносини між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тому кожен жив окремим життям та своїми інтересами. У зв`язку з воєнною агресією РФ проти України, вона виїхала з Луганської області на підконтрольну Україні територію разом із дитиною.

Довідкою № від 14.11.2014 року, підтверджується, що її та її доньку ОСОБА_3 , взято на облік внутрішньо переміщеної особи, з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 .

16 березня 2019 року вона та ОСОБА_4 уклали шлюб, який був зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №319.

Також зазначає, що з моменту народження доньки ОСОБА_3 , її рідний батько жодним чином не піклувався про неї, ухилявся від виконання батьківських обов`язків, в утриманні дитини участі не приймав, не проявляв батьківської турботи щодо малолітньої доньки, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, не цікавився здоров`ям та успіхами у навчанні та вихованні, а також матеріально не забезпечував доньку.

Відповідач мешкає на непідконтрольній Україні території, зв`язок з дитиною з моменту народження не підтримує. Він свідомо залишився проживати на окупованій території, таким чином самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Аліменти з відповідача не стягуються та не сплачуються.

Крім того, дитина рідного батька не знає, називає батьком ОСОБА_4 , який разом з нею забезпечує дитину всім необхідним, турбується про її психологічне та фізичне здоров`я. Вона разом з чоловіком ОСОБА_4 виховують в сімейній обстановці наповненій любов`ю та поваги один до одного, забезпечують умови для навчання та зростання доньки.

Відповідно до довідки з Одеського закладу дошкільної освіти від 13.04.2023 року, дитину проводять і забирають з садочку виключно мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 .

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 , яка видана 13.04.2023 року Одеським ліцеєм №63, остання зарекомендувала себе як старанна учениця. Мати та вітчим ОСОБА_4 приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. Саме вони приводили дівчинку до школи та забирали її під час офлайн навчання. Вони також тісно спілкуються із вчителем щодо успіху дитини, цікавляться шкільним життям. Рідний батько за період навчання дитини жодного разу ліцей не відвідував та не цікавився навчанням дитини.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході розгляду справи позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна підтримали позовні вимоги у повному обсязі, та позивачка ОСОБА_1 пояснила, що вона сумісно проживала з відповідачем ОСОБА_2 . Проживали у місті Луганську. Від сумісного проживання у них народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той час у місті Луганську почались бойові дії, у зв`язку з чим, у серпня 2014 року вона з донькою покинула місце проживання, та виїхала з міста Луганська на підконтрольну Україні територію, у місто Одеса. Відповідач неодноразово дзвонив їй після переїзду та погрожував за те, що вона виїхала. Останній раз з відповідачем вона спілкувалась приблизно у 2014 році. Фінансово відповідач їй не допомагав, аліменти не сплачував. Наскільки їй відомо, у відповідача була дитина від першого шлюбу, з якою він іноді спілкувався. Коли дитині виповнилось два роки, вона познайомилась з іншим чоловіком, за якого вийшла заміж. З теперішнім її чоловіком вона не має спільних дітей, він піклується про ОСОБА_5 та любить її як рідну доньку. Її чоловік працює у коледжі, своїх дітей він не має. На даний час, її чоловік ОСОБА_4 хоче всиновити ОСОБА_5 , тому вважає, що буде краще позбавити відповідача батьківських прав.

У судове засідання 19 лютого 2024 року позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Каразейська Є.Д. не з`явились, адвокат Каразейська Є.Д. надала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки ОСОБА_1 та її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на Інтернет порталі «Судова влада України».

Представник третьої особи служби у справах дітей Одеської міської ради як органу опіки та піклування Київської районної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В ході розгляду справи, малолітня ОСОБА_3 повідомила, що вона вважає своїм батьком ОСОБА_4 , з яким спільно проживає. Хто такий ОСОБА_2 вона не знає та пояснити не може. В силу свого віку не може сформувати свою думку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї.

Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання, вони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 16 березня 2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підтверджується, що ОСОБА_4 16 березня 2019 року уклав шлюб з ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки №01-23/21, яка видана 13 квітня 2023 року директором Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-Садок» №222 Одеської міської ради Мустяца І., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала Одеський заклад освіти «Ясла-садок» №222 Одеської міської ради з 03.12.2018 року по 01.09.2021 року. Дитину приводили і забирали з садочка виключно мама ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 .

Характеристикою на ученицю 2-Г класу Одеського ліцею №63 ОСОБА_3 , яка видана директором Одеського ліцею №63 Одеської міської ради Бойко Ж. підтверджується, що мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 , приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. Саме вони приводили дівчинку до школи та забирали її під час офлайн навчання. Вони тісно спілкуються із вчителем щодо успіхів дитини, цікавляться шкільним життям. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , за період навчання дитини, жодного разу ліцей не відвідував та не цікавився навчанням дитини.

Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №2771/01-11 від 27 листопада 2023 року, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток малолітньої дитини, що є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини.

Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини,

За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як встановлено судом, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з дитиною, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Будь-яких доказів того, що відповідач ОСОБА_2 піклується про дитину та приймає особисту участь у її вихованні суду не надано.

На думку суду, поведінка відповідача ОСОБА_2 , свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини та байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків, а тому враховуючи вищевикладене суд вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, ст.164 СК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Одеської міської ради, як орган опіки та піклування Київської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Луганська, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.С. Кривошея.