Справа № 630/816/23
Провадження № 2/630/23/24
05 лютого 2024 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/816/23 (провадження № 2/630/23/24) за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дем`яненко Ольга Олегівна, до Люботинської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили,
В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_3 , який постійно проживав з матір`ю на час її смерті і не заявив про відмову від неї. Отже квартира має належати ОСОБА_3 на праві власності. Але ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадкоємців першої і другої черги на спадщину, яка відрилась після його смерті, не має. На час його смерті, з огляду на введений в України 24 лютого 2022 року воєнний стан, обумовлений повномасштабною військовою агресією російської федерації про України, був чинним пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», який передбачав, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. За такої норми строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 тривав до 22 серпня 2023 року. В цей строк спадщину міг прийняти спадкоємець третьої черги - ОСОБА_5 , який є рідним братом ОСОБА_4 , матері ОСОБА_3 , тобто його рідним дядьком. Але ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і не встиг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з цим право на спадкування після ОСОБА_3 як спадкоємець п`ятої черги отримала позивач ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_5 і, відповідно, двоюрідною сестрою спадкодавця ОСОБА_3 . Маючи намір прийняти спадщину у виді квартири, яка належала ОСОБА_3 , позивач звернулась до нотаріуса і дізналася, що пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 стосовно зупинення перебігу строку для прийняття спадщини був виключений. Тому вона не змогла подати нотаріусу заяву про прийнятті спадщини після ОСОБА_3 , так як сплив строк для прийняття спадщини. Та оскільки інших спадкоємців ОСОБА_3 немає, вона, ОСОБА_2 , вимушена була звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою від 23 серпня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити, в своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позові.
Відповідач Люботинська міська рада Харківської області про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання уповноважений представник відповідача не з`явився без поважних причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Тому суд за згодою позивача розглядає справу за відсутністю відповідача, в заочному порядку, та на підставі наявних у справі матеріалів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 25 січня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському районі та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 червня 1997 року органом приватизації виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно із положеннями ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-10/1447 від 03 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 17 січня 2020 року, день смерті ОСОБА_4 , разом з нею був зареєстрований ОСОБА_3 .
Те, що ОСОБА_3 був сином померлої ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 18 жовтня 1963 року відділом ЗАГС виконкому Манченківської селищної ради Валківського району Харківської області.
Таким чином, ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4 , та прийняв у свою власність спадщину у виді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Але ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим 09 листопада 2022 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-10/1448 від 03 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , на день смерті ОСОБА_3 разом з ним інших зареєстрованих осіб не було.
Мати померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу 12 липня 1962 року з ОСОБА_7 мала прізвище « ОСОБА_4 » та її батьками були ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що підтверджується актовим записом № 109 від 12 липня 1962 року про та свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 23 грудня 1954 року відповідно.
04 листопада 1950 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та їй було присвоєне прізвище чоловіка « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 від 04 листопада 1950 року, виданого Манченківським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області.
У подружжя ОСОБА_11 і ОСОБА_10 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6 від 25 жовтня 1954 року, виданого Манченківським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області.
Отже досліджені докази підтверджують ті обставини, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 були рідними братом і сестрою по лінії матері, і що ОСОБА_5 є рідним дядьком спадкодавця ОСОБА_3 .
Відповідно до 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 25 серпня 2023 року, в шестимісячний строк із дня смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, заповіти не посвідчувались.
З цього випливає, що ОСОБА_5 пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини у способи, визначені ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.
Відповідно до 1258 ЦК України за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Позивач ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 , виданим 09 вересня 1986 року Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області. Від так ОСОБА_2 являється двоюрідною сестрою померлого спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємцем п`ятої черги за законом, що ґрунтується на положенні ст. 1265 ЦК України.
Але як вже було вказано вище, у шестимісячний строк із дня смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Отже у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач ОСОБА_2 спадщину після ОСОБА_3 не прийняла.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Позивач в тексті позовної заяви стверджувала, що строк для прийняття спадщини пропущений нею по тій причині, що на час смерті ОСОБА_3 діяло положення п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», за змістом якого строк для прийняття спадщини мав тривати до 22 серпня 2023 року. Але через внесені зміни до цієї Постанови порядок обрахування строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану був змінений 18 червня 2023 року, і через це строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 22 квітня 2023 року. І про це вона дізналася лише, коли звернулася до нотаріуса.
Але вказана позивачем причина не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо не свідчить про виникнення у неї перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому порядку.
24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан. На території Харківської області, як і в більшості східних і південний областей країни, відбувались активні бойові дії та ракетні обстріли, велика кількість громадян вимушено переїхали у більш безпечні місця, а нотаріальні контори і приватні нотаріуси тимчасово припинили свою роботу.
Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року була прийнята постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», п. 3 якої було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; а свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
Однак 29 червня 2022 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719, якою були внесені зміни до Постанови № 164 від 28 лютого 2022 року, зокрема до п. 3, та визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. В подальшому до цієї Постанови були внесені зміни Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469, якими п. 3 був виключений. Зміни набули чинності 18 червня 2023 року.
Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України).
Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України).
У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства.
Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див. рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (див. постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188 цс 20).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:
правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;
строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);
законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;
пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що для неї виникли об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10-13, 77, 206, 263, 265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний № НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - Люботинська міська рада Харківської області, , адреса місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, 26.

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

15 лютого 2024 року.