Справа № 643/4708/23
Провадження № 2/643/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024

08 лютого 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Беринді О.О. ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати ОСОБА_3 власником машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 15,3 кв.м. та машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 14,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що 10.10.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований в реєстрі за №287, а також попередній уговор, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований у реєстрі за №288. Відповідно до п.1 договорів сторони зобов`язалися у майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу зазначених машиномісць за вказаною вище адресою. Відповідно до п.2.1. договорів предмет основного договору - АТ «Мегабанк» передає у власність машиномісця, а ОСОБА_3 зобов`язується прийняти машиномісця і сплатити АТ «Мегабанк» їх вартість згідно до п.п.2.2 договору. Згідно п.п.2.2. договорів загальна ціна основного договору складає 200000 грн. без ПДВ, а тому загальна вартість машиномісць становить 400000грн. Відповідно до п.2.3. договорів ОСОБА_3 в забезпечення своїх обов`язків з купівлі машиномісць, перераховує або вносить на рахунок АТ «Мегабанк» № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Мегабанк» грошові кошти (авансові платежі) за встановленим договорами графіком платежів. Сума грошових коштів, які будуть сплачені, згідно цих договорів входять в оплату машиномісць за основним договором. Відповідно до п.п.4.1.3 договору машиномісця на час дії договору перебувають на відповідному зберіганні у позивача, який здійснює усі обов`язкові платежі тощо, що пов`язані з їх утриманням. Станом на дату подачі позову позивачем за договорами сплачено 400000 грн., останні платежі внесені позивачем 07.10.2021. Отже, позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачено повну вартість машиномісць, яка визначена договорами і яка дорівнює загальні ціни основних договорів. Позивач зазначає, що умови договорів, їх загальне тлумачення, фактично свідчать про укладання сторонами саме договорів купівлі-продажу машиномісць, оскільки сторонами не тільки визначено, але і фактично виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу. З питання оформлення права власності на придбані машиномісця та проведення державної реєстрації права власності позивач звернувся до відповідача із заявою від 03.01.2023. Із відповіді відповідача вбачається, що останній не визнає право власності позивача, посилаючись на те, що у встановлений попередніми договорами строк, основний договір не було укладено, зобов`язання, встановлені попередніми договорами, припиняються на підставі ч.3 ст.635 ЦК України, а також - сплачені за попередніми договорами грошові кошти в сумі 400000грн., у зв`язку із припиненням попередніх договорів, перераховані банком на рахунок позивача в АТ «Мегабанк». Проте, позивач зазначає, що рахунок, на якій посилається відповідач, ОСОБА_3 не відкривався та останньому не належить. Відтак, права позивача підлягають захисту шляхом офіційного визнання останнього власником вказаних вище машиномісць.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву, яким не погоджується з доводами позивача, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача мотивовані тим, що, дійсно, 10.10.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено попередні договори, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстровані в реєстрі за №№ 287,288, відповідно. За умовами договорів сторони зобов`язались у майбутньому, в строк обумовлений п.2.3 попередніх договорів укласти і належним чином оформити договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, машиномісця № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у підвалі житлового будинку літ.А-24. Згідно п.2 попередніх договорів сторони домовились про істотні умови основного договору, зокрема, визначили загальну ціну основного договору, порядок реєстрації права власності об`єкта купівлі-продажу тощо. Так, ОСОБА_3 зобов`язався укласти основний договір у термін та на умовах, встановлених попередніми договорами: сплатити ціну основного договору, вказану у п.п. 2.2 попереднього договору та виконувати інші обов`язки, визначені п.5 попереднього договору. Пунктами 4.1.3. попередніх договорів визначено, що машиномісця на час попереднього договору перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 . Зі змісту п.6 попередніх договорів вбачається, що саме ОСОБА_3 не пізніш ніж впродовж одного м`ясця після закінчення строку , визначеного у п.2.3 попереднього договору має звернутися до АТ «Мегабанк» для укладання основного договору купівлі-продажу машиномісць. Відсутність звернення ОСОБА_3 вподовж встановленого строку буде означати його відмову від складання основного договору. Між тим, ОСОБА_3 з питання оформлення права власності на машиномісця звернувся до АТ «Мегабанк» у січні 2023 року. Отже, не укладання сторонами основного договору у строк до 30.11.2021 має наслідком припинення дії попереднього договору та зобов`язань між сторонами незалежно від причин не укладання основного договору. Крім того, відповідач зазначає, що починаючи з 22.07.2022 АТ «Мегабанк» знаходиться в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Від представника третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надійшли письмові пояснення, із яких вбачається, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 21.07.2021 №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МЕГАБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.07.2022 № 506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАЬБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Законом України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб» визначено право на затвердження заходів з перепродажної підготовки, а також підготовки та реалізації майна неплатоспроможного банку, в тому числі визначення та затвердження умов такої реалізації щодо активу за договорами, на даний час становить виключні повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціальну установу, покладено обов`язок щодо забезпечення виведення з ринку неплатоспроможних банківських установ, до яких на сьогоднішній день відноситься АТ «МЕГАЬАНК». Стосовно вимог позову ОСОБА_3 третя особа зазначає, що останній зобов`язався укласти основний договір у терміни та на умовах, встановлених попередніми договорами. Однак, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 з питанням про оформлення права власності на машиномісця у строки, визначені п.2.3 попередніх договорів, не звертався. Отже, не укладання сторонами основних договорів у строк до 30.11.2021 має наслідком припинення дії попереднього договору та зобов`язань між сторонами, незалежно від причин не укладання основного договору.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини викладені у позові та його вимоги, додавши, що ОСОБА_3 виконані усі умови попереднього договору. Грошові кошти відповідачем не повертались, рахунок, на якій посилається банк, позивачу не належить. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив доводи, викладені у відзиві, позовні вимоги відповідач не визнає через порушення умов, порядку та зобов`язань попереднього договору саме з боку позивача. В задоволені позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із такого.

Відповідно до положень ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше,як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлено, що 10.10.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований в реєстрі за №287.

Згідно п.1 договору сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк, обумовлений п.2.3 цього попереднього договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу машиномісця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , машиномісця № НОМЕР_1 у підвалі житлового будинку літ. «А-24», загальною площею 15,3 кв.м., на умовах в порядку визначених цим договором.

Крім того, 10.10.2019 АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований в реєстрі за №288.

Згідно п.1 договору сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк, обумовлений п.2.3 цього попереднього договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу машиномісця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , машиномісця № НОМЕР_2 у підвалі житлового будинку літ. «А-24», загальною площею 14,1 кв.м., на умовах в порядку визначених цим договором.

Відповідно до п.2.1. договорів предмет основного договору - АТ «Мегабанк» передає у власність ОСОБА_3 машиномісця, зазначені у п.1 цих договорів, а ОСОБА_3 зобов`язується прийняти машиномісця і сплатити АТ «Мегабанк» їх вартість відповідно до п.п.2.2 договорів.

Відповідно до п.п.2.2. договорів зазначена ціна основного договору за кожне машиномісце складає 200000 грн. без ПДВ.

Загальна вартість машиномісць становить 400000 грн., відповідно.

Пунктом 2.3. договорів визначено, що ОСОБА_3 в забезпечення своїх обов`язків з купівлі машиномісць, зазначених у п.1 попередніх договорів, перераховує або вносить на рахунок АТ «Мегабанк» № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Мегабанк» грошові кошти (авансові платежі) за встановленим договорами графіком платежів.

Цим пунктом договорів також сторонами визначено, що ОСОБА_3 сплачує решту суми АТ «Мегабанк» в день підписання основного договору та його нотаріального посвідчення, але не пізніше 30.11.2021.

Відповідно до п.4.1.1. та п.5.1.1 сторони попереднього договору зобов`язались укласти основні договір у терміни та на умовах, встановлених попередніми договорами.

Відповідно до п.п.4.1.3 попередніх договорів машиномісця на час дії договору перебувають на відповідному зберіганні у ОСОБА_3 , який здійснює усі обов`язкові платежі тощо, що пов`язані з їх утриманням.

Встановлено, що позивачем за попередніми договорами сплачено 400000грн., останні платежі внесені позивачем 07.10.2021.

Далі, зі змісту п.6 попередніх договорів, зокрема вбачається, що якщо ОСОБА_3 впродовж одного м`ясця після закінчення строку, зазначеного у п.2.3 попередніх договорів не звернувся до АТ «Мегабанк» для укладання основного договору купівлі-продажу машиномісць, то АТ «Мегабанк» приймає це як відмову від укладання основного договору.

Відповідно до п.4.1.1. та п.5.1.1 сторони попереднього договору зобов`язались укласти основний договір у терміни та на умовах, встановлених попередніми договорами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з питань оформлення права власності на машиномісця звернувся із заявою до АТ «Мегабанк» 03.01.2023.

АТ «Мегабанк» у своєї відповіді на заяву ОСОБА_3 від 11.01.2023 №273 зазначив, що із урахуванням того, що у встановлений попередніми договором строк, основний договір не було укладено, зобов`язання, встановлене попереднім договором,припиняється на підставі ч.3 ст.635 ЦК України.

Отже, зазначене вище вказує на те, що сторони у попередніх договорах зобов`язались укласти основний договір не пізніше 30.11.2021 на підставі повної сплати вартості машиномісць ОСОБА_3 та протягом одного місця після закінчення казаного строку звернення останнього до банку для укладання основного договору.

Такі обставини підтверджено копіями попередніх договорів від 10.10.2019, платіжних доручень, платіжних інструкцій, заявою ОСОБА_3 від 03.01.2023, відповіддю АТ «Мегабанк» від 1.01.2023 (а.с.18-69).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, якщо особа втратила документ, який посвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

З огляду на те, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким законом пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на пенві об`єкти, тобто підлягають з`ясуванню, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Далі, ч. 1 ст.570 ЦК України визначає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Так, як встановлено сторонами по справі укладено попередні договори.

Положеннями ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються потягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, предметом попереднього договору є саме укладання у майбутньому основного договору на умовах та у строки, визначені попереднім договором.

Істотною умовою попереднього договору є строк укладання основного договору, який повинен бути зазначений у попередньому договорі.

У попередньому договорі повинні також міститися умови про предмет основного договору, а також інші умови, за якими сторони вже досягли згоди, а саме: про ціну, порядок передачі об`єкта, місце та час нотаріального оформлення договору, порядок несення витрат тощо.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що попередній договір являє собою організаційну угоду, яка не впливає на правовий режим майна, яке буде предметом основного договору.

Із наведених визначень, які розкриваються у ст. 635 ЦК України, витікає правова сутність попереднього договору, яка полягає у виконанні таких функцій, як - спонукання до укладання в майбутньому основного договору шляхом встановлення відповідного обов`язку та фіксація умов основного договору.

Таким чином, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання - укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.

Встановлено, що позивач не виконав умови попередніх договорів своєчасно, до визначеного договорами строку, не звернувся до АТ «Мегабанк», з метою виконання основного взятого на себе зобов`язання - укласти основний договір.

Далі, положення ст.635 ЦК України містять спеціальну норму, якою встановлено перелік правових наслідків порушення попереднього договору. Зазначений перелік обмежено застосуванням відшкодування шкоди як засобу судового захисту.

Стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов`язання щодо укладання основного договору як спонукання до його укладання в судовому порядку, що кореспондується з нормою ч.3 ст.635 ЦК України, згідно з якою зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

Припинення зобов`язання з попереднього договору, у зв`язку з не укладанням основного договору протягом встановленого попереднім договором строку, виключає можливість виникнення основного договірного зобов`язання, як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно.

Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що могла би бути придбана у майбутньому за договором купівлі-продажу.

Повертаючись до приписів ст.328 ЦК України вбачається, що її положеннями закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності встановлено рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок не укладання основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладання основного договору в судовому порядку виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави виникнення у набувача права власності на майно.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.09.2015 у справі № 6-226цс14.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки суперечить вимогам статі 635 УК України про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором, а попередній договір не мож6е вважатися самостійною підставою для переходу права власності на майно.

Керуючись ст.ст. 2,12,83,258,259,263-269 ЦПК України,суд,

у х в а л и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, яві не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «МЕГАБАНК», адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,17, поверх 7, ().

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб: адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,17, ().

Суддя О.О. Сугачова