ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1790/24 Справа № 185/7810/23 Головуючий у першій інстанції: Болдирєва У.М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляцій ного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він понад 27 років працював на виробничо-структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем під землею, отримав хронічні професійні захворювання. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 065765 від 23 листопада 2021 року позивачу первинно встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, повторно 10 відсотків втрати професійної працездатності по виробничій травмі від 2006 року. Довідкою МСЕК серії 12ААА № 128795 від 17 травня 2023 року позивачу повторно безстроково встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці. Тому, позивач просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - 241000,00 грн без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21 та правового висновку Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 . Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130 000 (сто тридцять тисяч) грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1300 (тисяча триста) грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом зменшення розміру моральної шкоди зі 130000,00 грн на 65000,00 грн., розстрочивши виконання судового рішення на п`ять місяців рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», був звільнений 07 квітня 2021 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 14-16)

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 жовтня 2021 року, у ОСОБА_1 хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи за професією начальник зміни, зайнятий на підземних роботах, здійснював контроль за експлуатацією машин та обладнання згідно ПБ та ТБ відповідно до технологічного процесу Під час контролю за технологічним процесом підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму, внаслідок недосконалості роботи шахтних механізмів і машин. Контроль за технологічним процесом передбачає пересування по гірним виробкам, які знаходяться на значних відстанях одна від одної.

Причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є вміст пилу з вмістом SiO2 від 5% до 10,0% в повітрі робочої зони в 10,87 раз перевищує ГДК. Відносна вологість повітря становить 84,3%, при допустимому значенні до 75%; температура повітря вище нормативних параметрів на 2,7 градусів С. Перебування в вимушеній позі 15% часу зміни, при допустимому значенні - 10% часу зміни, переміщення у просторі складає 8,4 км, при допустимому значенні до 8 км. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 3 дБА (а.с. 17-20).

Згідно довідки МСЕК 12 ААА №065765 від 23 листопада 2021 року, ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності, у томі числі: первинно 15 % ХОЗЛ, первинно 10% дефартрози, первинно 5% приглухуватість, повторно 10 % виробнича травма від 2006 року (а.с. 23)

Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 128795 від 17 травня 2023 року позивачу встановлено повторно безстроково 65% втрати професійної працездатності, в тому числі 30% ХОЗЛ, 20 % дефартрози, 15% приглухуватість та третю групу інвалідності (а.с. 22)

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» (протокол № 1751 від 30 вересня 2021 року) у ОСОБА_1 встановлено наявність професійних захворювань:

- хронічне обструктивне захворювання легенів другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легенів другої стадії), легенева недостатність другого ступеня,

- двобічний плечолопатковий періартроз, остеоартроз у поєднанні з періартрозами ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром,

- нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (а.с.51-52)

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві, у зв`язку з чим довідкою МСЕК 12 ААА №065765 від 23.11.2021, позивачу первинно-повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності та довідкою МСЕК серії 12 ААА №128795 від 17 травня 2023 року позивачу встановлено повторно безстроково 65% втрати професійної працездатності; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 130000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Посилання на те, що судом першої інстанції не встановлено інших хвороб, що впливають на фізичні страждання позивача є безпідставним. Оскільки в даному випадку суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем надано належні докази виявлених у нього професійних захворювань, яких достатньо для спричинення позивачеві моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про завищений розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначені розміру компенсації позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті отримання професійного захворювання, судом врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Щодо вимог ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення виконання судового рішення на п`ять місяців рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, враховуючи що колегія суддів розглядає справу не як суд першої інстанції, то вона позбавлена можливості розглядати питання про розстрочення виконання судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова