Справа № 740/7024/23
Провадження № 2/740/190/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Семенком Валерієм Івановичем, до Вертіївської сільської територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

установив:

У жовтні 2023 року представник позивачки - адвокат Семенок В. І. подав до суду позовну заяву, в якій просив визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що чоловік рідної тітки позивачки - ОСОБА_2 залишив заповіт від 14.03.2005, відповідно до якого все своє майно заповів позивачці, а саме: частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім ОСОБА_2 у вказаному будинку проживала та була зареєстрована позивачка. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У шестимісячний строк позивачка звернулася до Ніжинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, де їй повідомили, що свідоцтво вона може отримати в будь який час. Більше позивачка не зверталася до нотаріуса, оскільки нагальної потреби для отримання свідоцтва та коштів у неї на той момент не було. Після звернення до Другої чернігівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй повідомили, що спадкові справи щодо майна ОСОБА_2 не заводилися та порадили звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12-30 год. 06 грудня 2023 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2023 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 22 січня 2024 року 11-00 год.

Представник позивачки - адвокат Семенок В. І. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області - Федір Лозян подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі доказами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником частки будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25.04.1991 № 305, виданим Виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів (а. с. 13). Інша частина будинку на праві власності належить ОСОБА_1 (а. с. 12).

Відповідно до заповіту від 14.03.2003 № 36 все своє майно ОСОБА_2 заповів позивачці (а. с. 7).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно з довідкою від 18.08.2023 № 02-16/114/1, виданою старостою Вертіївської сільської ради - Нікитко М. А. , на день смерті ОСОБА_2 та протягом шести місяців з дня смерті з ним проживала ОСОБА_1 (а. с. 8).

Як убачається із листа державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори - Алли Кравченко, позивачці відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва, оскільки строк для прийняття спадщини вона пропустила та не надала доказів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини (а. с. 11).

Спадкова справа до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Такі ж висновки викладені, в тому числі й у постанові Верховного Суду від 13грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18), в якій також зазначено, що вирішуючи питання по визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємці на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визначені поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде першим приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду для місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 3 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов недоведеним, необґрунтованим і відсутніми підстави для його задоволення.

Суд вважає, що позивачка не довела поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому до суду з цим позовом вона звернулася лише в жовтні 2023 року, і не навела причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємиці, на подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини у передбачений законом строк, а зазначені позивачкою причини пропуску цього строку є неповажними.

Вирішуючи позов у межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачкою відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Семенком Валерієм Івановичем, до Вертіївської сільської територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко