УХВАЛА

16 лютого 2024року

м. Київ

справа № 366/6/22

провадження № 61-1685ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Людмили Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

У липні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2023 року (провадження

№ 61-11237ск23) касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків касаційної скарги, у тому числі для надання уточненої касаційної скарги, яка має містити підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), надання суду документу, що підтверджує досплату судового збору в розмірі 168,80 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року (провадження

№ 61-11237ск23) касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку не зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України. Роз`яснено заявнику, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 вдруге подав касаційну скаргу на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2023 року (провадження

№ 61-16279ск23) касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків касаційної скарги, у тому числі для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з наведенням поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, надання суду документу, що підтверджує доплату судового збору в розмірі 1 984,80 грн та надання уточненої касаційної скарги, яка має містити підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2023 року (провадження

№ 61-16279ск23) у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині роз`яснення ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2023 року відмовлено та продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2024 року (провадження

№ 61-16279ск23) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку не зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України. Роз`яснено заявнику, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

31 січня 2024 року ОСОБА_1 втретє подав касаційну скаргу на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.

Касаційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом.

Однак у касаційній скарзі ОСОБА_1 не викладені передбачені ЦПК України підстави оскарження в касаційному порядку рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року у справі № 366/6/22 із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Натомість, обставини, що стали підставою для повернення касаційних скарг ОСОБА_1 , заявником не усунені, підстави (підстава) касаційного оскарження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394

ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним ЦПК України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Людмили Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович