Справа № 361/4564/23
Провадження № 2/361/1022/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді Писанець Н.В.,

при секретарі Лелека В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Бровари у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

02 серпня 2023р. ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. у вказаній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату №1172 від 21.11.2023р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Писанець Н.В.

Ухвалою від 22.11.2023р. у вищевказаній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 16.01.2024р.

27.12.2023р. представник позивача Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» адвокат Барський К.М. надав до суду заяву про закриття провадження, оскільки після відкриття провадження до першого судового засідання, між позивачем та відповідачем врегульовано спір, оскільки відповідач ОСОБА_1 06.12.2023р. добровільно сплатила суму боргу за надані послуги. Таким чином на даний час відсутній предмет спору.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахуванням заяв представника позивача, суд вважає за можливе розглянути заяву про закриття провадження у справі у відсутності осіб, що не з`явились.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, заяву позивача про закриття провадження у справі суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Саме такі висновки викладені в Постанові Верховного суду від 20.09.2021 року у справі 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Судом згідно поданої заяви встановлено, що відповідач в добровільному порядку сплатив заборгованість, а відтак, неврегульованих питань між позивачем та відповідачем не залишилось.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що наявній між сторонами спір з приводу стягнення заборгованості вирішено поза судового порядку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини з цього питання, суд прийшов до переконання, що заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, не порушує права сторін; подана уповноваженою особою та будь-яких обмежень на вчинення такої процесуальної дії представником позивача судом не встановлено, а відтак суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Аналізуючи вищевикладене, сума сплаченого судового збору не підлягає поверненню позивачу за рахунок державного бюджету, а враховуючи подану ним заяву про покладення судових витрат на відповідача від 27.12.2023р., суд вважає можливим її задоволення у частині відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., на підставі платіжної інструкції №164 від 09.06.2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України вбачається, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У письмовій заяві до суду відповідач ОСОБА_1 при вирішенні питання про розподіл судових витрат просила взяти до уваги положення ч.3 ст. 141 ЦПК України, зокрема щодо: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку відповідача під час розгляду справи, а саме добровільне відшкодування витрат до першого засідання у справі. Суд розцінює це як заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу понесених позивачем.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 04.04.2022 №ЖКС2204, укладений між ТОВ «КК «ЖК Скандія» та адвокатом Барським К.М., акт № 23/4564 від 15.09.2023р. наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 04.04.2022р., додаткову угоду №3 від 07.03.2023р. до договору від 04.04.2022 №ЖКС2204, розрахунок витрат на професійну допомогу у справі №361/4564/23, згідно якого сума витрат становить 5368,00 грн.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, полягає у тому, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

На підтвердження факту отримання правової допомоги позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 04.04.2022 №ЖКС2204, укладений між ТОВ «КК «ЖК Скандія» та адвокатом Барським К.М., акт № 23/4564 від 15.09.2023р. наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 04.04.2022р., додаткову угоду №3 від 07.03.2023р. до договору від 04.04.2022 №ЖКС2204, розрахунок витрат на професійну допомогу у справі №361/4564/23, згідно якого сума витрат становить 5368,00 грн.

Проте, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом не надано. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу та у задоволенні заяви у цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 142, 255,256,352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» Барського Костянтина Михайловича про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Керуюча компанія «ЖК Скандія» судовий збір 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Відмовити у задоволенні вимоги щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н.В.Писанець