Дата документу 30.01.2024 Справа № 2-2801/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-2801/10 Головуючий у 1 інстанції: Дзярук М.П.
Провадження № 22-з/807/8/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
«30» січня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Дашковської А.В.,
суддів: Кочеткової І.В.,
секретар: Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № ML-202/037/2008 від 03 квітня 2008 року у розмірі 242 101,43 грн., витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 1700 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Заочне рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову.
Позов ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Відмовлено в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суму заборгованості за кредитним договором № ML-202/037/2008 від 03 квітня 2008 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 24 967,07 доларів США, заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 1754,99 долара США, пені за неналежне виконання зобов`язань в розмірі 9939,47 грн.
В іншій частині позову до ОСОБА_3 - відмовлено.
19 грудня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки апеляційним судом не вирішено питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви, питання про стягнення з позивача судових витрат у вигляді судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду в розмірі 454 грн. та витрат на надання професійної правничої допомоги в суді першої та інстанції в розмірі 7500 грн., в суді апеляційної інстанції в розмірі 6600 грн.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 року.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2023 року частково задоволено позовні вимоги та стягнуто зі ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитом в розмірі 24 967,07 доларів США, заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 1754,99 долара США, пені за неналежне виконання зобов`язань в розмірі 9939,47 грн.
Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», має право на компенсацію ОСОБА_3 судового збору за подання позову пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1570,90 грн. та на компенсацію витрат на ІТЗ пропорційно до задоволених вимог в розмірі 110,89 грн.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила скасувати заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 року та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а не лише по відношенню до себе, у зв`язку з цим має право на компенсацію судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду пропорційно до задоволених вимог в розмірі 34,48 грн.
Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витратна професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Водночас частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес
Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
В судах першої та апеляційної інстанцій інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Малишев О.В. на підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги серії ЗП № 130392 від 21 серпня 2020 року (т. 1, а.с. 208), серії АР № 1080752 від 25 жовтня 2021 року та договорів про надання правової допомоги № 113 від 21 серпня 2020 року (т. 1, а.с. 204), №113/1 від 25 жовтня 2021 року (т. 1, а.с. 205).
Згідно з умовами договорів про надання правової допомоги за надання правової допомоги клієнт оплачує адвокатському об`єднанню винагороду у формі гонорару, який виражається у грошовій одиниці Україні - гривні у фіксованому розмірі, що визначається, змінюється та виплачується адвокатському об`єднанню за погодженням між сторонами (п. 3.1 договорів).
Відповідно до актів наданих послуг від 04 жовтня 2021 року та від 25 січня 2022 року сторони погодили обсяг правової (правничої) допомоги клієнту та розмірі гонорару: в суді першої інстанції - 7500 грн., в суді апеляційної інстанції - 6600 грн. (т. 1, а.с. 206, 207).
Також, ОСОБА_1 надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 14 від 04 жовтня 2021 року на суму 7500 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 23 від 25 січня 2022 року на суму 6600 грн. (т. 1, а.с. 208, 209).
Вказані докази були надані під час апеляційного розгляду справи, проте, з огляду на те, що позивач не надав заперечення щодо прийняття таких доказів, під час апеляційного перегляду справи та розгляду питання про ухвалення додаткового рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість їх прийняття.
З огляду на складність справи, ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), колегія суддів не вбачає підстав для висновку про не співмірність витрат.
Витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи.
В той же час, з огляду на часткове задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 має право на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі: в суді першої інстанції - 569,56 грн., в суді апеляційної інстанції - 501,21 грн., всього 1070,77 грн.
На підставі зазначеного, заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Прийняти у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором додаткову постанову наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1570 (тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 110 (сто десять) гривень 89 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 34 (тридцять чотири) гривні 48 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 070 (тисяча сімдесят) гривень 77 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2024 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: І.В. Кочеткова

С.В. Маловічко