Справа № 740/6320/23
Провадження № 2/740/141/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

установив:

У вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати за нею право власності на 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на частини вказаного будинку у порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право власності на 1/3 частини цього будинку, як за колишнім членом колгоспного двору.

Позов мотивовано тим, що вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 15 квітня 1991 року в будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_1 член двору, ОСОБА_3 член двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частини цього житлового будинку. Заповіту ОСОБА_2 не залишив, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до чинного на той час законодавства спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли: його дружина позивачка та дочка ОСОБА_3 , оскільки на день відкриття спадщини постійно проживали в одному будинку разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дочка ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на 1/2 частини (яка складається з 1/3 частки, яка належала ОСОБА_3 як члену колгоспного двору, та 1/6, яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті батька) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Ніжинського нотаріального округу Бубликом В. М. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцеві. За захистом своїх прав позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 листопада 2023 року 09-00 год. У подальшому підготовче засідання відкладалося, востаннє на 11.12.2023 року 14-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 24 січня 2024 року 09-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки адвокат Семенок В. І. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача сільський голова Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Федір Лозян подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності представника ради за наявними у справі доказами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 (а. с. 11).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

Відповідно до довідки від 25.07.2023 № 137, виданої старостою Колісниківського старостинського округу Давиденко Сергієм станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносилось до типу колгоспного двору, в якому були зареєстровані: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_1 член двору, ОСОБА_3 член двору (а. с. 13).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 9).

На день смерті ОСОБА_2 постійно проживав у будинковолодінні за вищевказаною адресою, де також проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 його дружина, ОСОБА_3 його дочка, що підтверджується довідкою 15.08.2023 № 149 (а. с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа до його майна Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а. с. 53).

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 та позивачки відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_2 (а. с. 17).

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 17 липня 2018 року Виконавчим комітетом Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 8).

На день смерті та протягом 6 місяців з дня смерті з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 її мати (а. с. 15).

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублика В. М. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на будинковолодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

За змістом ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР).

За ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 534, 553, 555 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

З урахуванням викладеного установлено, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не втратили права на вказане будинковолодіння, їхні частки є рівними по 1/3. Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею на 1/6 частини житлового будинку за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 та на 1/2 частини житлового будинку за законом після смерті дочки ОСОБА_3 , яка складається з 1/3 частини, яка належала дочці як члену колгоспного двору, та 1/6 частини, яку дочка успадкувала після смерті батька, але не оформила своїх спадкових прав.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на частки в зазначеному будинковолодінні, як за колишнім членом колгоспного двору та в порядку спадкування. При цьому зі справи не вбачається, що в такому разі будуть порушені права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 247, 263 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Вертіївської територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко