СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21129/23

пр. № 2/759/675/24

19 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через представника - Грибанова Д.В. звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 776921370 від 28.07.2020 року в розмірі 24 428,49 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувало тим, що 28.07.2020 року між первісним кредитором - ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 776921370.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників № 113 від 22.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 776921370.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 201020 від 20.10.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 428,49 грн., з яких:

-7 997,83 грн. - сума заборгованості по основному боргу;

-16 430,66 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Вказало, що згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором, однак, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 776921370 в розмірі 24 428,49 грн., з яких: 7 997,83 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 16 430,66 грн. - сума заборгованості по відсоткам, але не виконує умови взятого на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 45).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 31.10.2023 року та позовну заяву з додатками відповідач ОСОБА_1 отримав 27.12.2023 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, відзив на позовну заяву не подав, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28.07.2020 року укладено договір № 776921370 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , згідно з яким ТОВ надає відповідачу кредит у розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4 або п. 1.5. цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Відповідно до п. 1.3. Договору на період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,21 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4. Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 4.7. Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором (а.с. 4-5).

30.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500,00 грн. з 30.07.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 11).

31.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 700,00 грн. з 31.07.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 12).

01.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500,00 грн. з 01.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 13).

12.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 700,00 грн. з 12.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 14).

13.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 600,00 грн. з 13.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 15).

14.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 850,00 грн. з 14.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 16).

14.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 650,00 грн. з 14.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 17).

14.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 650,00 грн. з 14.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 18).

15.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 200,00 грн. з 15.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 19).

18.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 650,00 грн. з 18.08.2020 року на строк дії договору № 776921370 від 28.07.2020 року (а.с. 20).

21.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, згідно якої сторони дійшли згоди у зв`язку із неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який був наданий кредит, на 24 дні, починаючи з 27.08.2020 року сплату процентів у розмірі 1,66 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди та розповсюдження дії цієї додаткової угоди на правовідносини між сторонами з 27.08.2020 року (а.с. 8).

23.09.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, згідно якої сторони дійшли згоди у зв`язку із неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який був наданий кредит, на 30 днів, починаючи з 20.09.2020 року сплату процентів у розмірі 1,33 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди та розповсюдження дії цієї додаткової угоди на правовідносини між сторонами з 20.09.2020 року (а.с. 9).

23.10.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, згідно якої сторони дійшли згоди у зв`язку із неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який був наданий кредит, на 30 днів, починаючи з 20.10.2020 року сплату процентів у розмірі 0,83 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди та розповсюдження дії цієї додаткової угоди на правовідносини між сторонами з 20.10.2020 року (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. ст. 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Судом встановлено, що позивачем додано копію договору № 776921370, укладеного 28.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Відповідно до п. 1.3. Договору на період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,21 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4. Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 4.7. Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Згідно графіку розрахунків, який є додатком № 1 до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 27.08.2020 року; сума кредиту - 2 000,00 грн; нарахований процент - 726,00 грн.; до сплати разом - 2 726,00 грн.

З доданої до позовної заяви копії договору № 776921370 від 28.07.2020 року з додатком вбачається, остання підписана відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора JKW5852R.

Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем додаткових угод (а.с. 8-20), останні не містять відомостей щодо того, що їх укладення відбувалось за допомогою підписання за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.

Також, судом встановлено, що 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с. 21-23).

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022.

Згідно п. 1.2. договору факторингу № 20102022 кредитний договір - кредитний договір, укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між клієнтом та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога».

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 776921370 в сумі 24 428,49 (а.с. 24-26).

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 776921370 від 28.07.2020 року становить 24 428,49 грн. (а.с. 27).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, на підтвердження наявності права на звернення із відповідним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач вказував на наявність у нього такого права на звернення до суду, оскільки 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 776921370 від 28.07.2020 року. В подальшому, 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022.

Разом з тим, суд критично оцінює вказані твердження позивача, виходячи з наступного.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Звертаючись до суду, позивачем вказано, що 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників № 113 від 22.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 776921370.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Проте, у матеріалах справи відсутні Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, а також реєстр боржників № 113 від 22.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», на які посилається позивач у позовній заяві, а тому, суд не може встановити а ні факту переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 776921370 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а ні розмір заборгованості.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Надана копія Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (5 сторінок Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року з 10) містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс», однак, у визначені ст. 83 ЦПК України строки, позивачем не було надано реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Повний текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року позивачем, як зазначалось, не наданий, тому суд позбавлений можливості встановити інші умови чи обставини, викладені в договорі, котрі б спростовувати вказаний вище висновок суду.

Витяг з реєстру прав вимоги № 2 від 11.06.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за підписом представника Грибанова Д.В. та розрахунок заборгованості за підписом представника Грибанова Д.В. , не є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги 20.10.2022 року за кредитним договором № 776921370 від 28.07.2020 року, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон Плюс».

У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи і на що позивач вказав при зверненні до суду, що 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

Відповідно до витягу Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 201020 від 20.10.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 428,49 грн., з яких: 7 997,83 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 16 430,66 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, доданих позивачем до позову Додаткових угод до договору № 776921370 від 28.07.2020 року, остання додаткова угода між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 датована 23.10.2020 року, тобто після укладення між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Договору факторингу № 20102022, на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , право вимоги до якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором № 28/1118-01 від 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за договором № 776921370, укладеним 28.11.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Тому, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 776921370 від 28.11.2020 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», через що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя Н.О.Горбенко