Справа № 211/819/22
Провадження № 2/211/185/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

( заочне )

23 січня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:головуючого судді Ткаченко С.В.,за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,у відсутність учасників справи,розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 37 000,00 грн, 3% річних в сумі 672,08 грн, збитки від інфляції в сумі 1 273,66 грн., посилаючись на порушення відповідачем умов договору позики з приводу повернення позичених коштів. В обґрунтування вимог зазначено, що 06 квітня 2021 року на підставі нотаріально посвідченого договору позики відповідач взяла у нього у борг строком до 22.06.2021 грошові кошти в сумі 41 072,00 грн., зобов`язавшись повертати вказану суму шляхом перерахування коштів в сумі по 4 107,00 грн. щотижня, починаючи з 14.06.2021, на належну йому банківську картку. Декілька разів лише відповідачка зробила відповідні перерахування на загальну суму 4 072,00 грн. Більше платежів він не отримував, відповідач ухиляється від виконання встановленого договором грошового зобов`язання, тому з метою захисту порушених прав просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 03 березня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, 06 квітня 2021 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого позикодавець передав при укладенні договору у власність позичальника строком до 22 червня 2021 року грошові кошти у сумі 41 072,00 грн.

Пунктом 3 вказаного договору сторони погодили, що суму грошових коштів, визначену пунктом 1 цього договору, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до 22 червня 2021 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором, без сплати процентів.

Згідно пункту 5 договору, позичальник вправі повертати позику як одним платежем, так і рівними частинами.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно частин 2, 3 статті 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.Оскільки доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання до суду не надано, суд виходить з того, що борг позивачу в повному обсязі не повернуто, а отже позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, а також трьох відсотків річних та суми інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. При цьому при розгляді даної справи, відповідачем в силу статті 81 ЦПК України не надано іншого розрахунку суми боргу (позики), пені, 3 % річних та інфляційних втрат на спростування правильності загальної суми боргу, нарахованої позивачем (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справа № 464/340/19 (провадження № 61-15222св20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 992,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 625,1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити позов ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики грошей від 06 квітня 2021 року у сумі 37 000 (тридцять сім тисяч) гривень 00 коп., 3% річних в сумі 672 (шістсот сімдесят дві) гривні 08 коп., інфляційних втрат в сумі 1 273 (одна тисяча двісті сімдесят три) гривні 66 коп. та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко