Справа № 669/705/23
Провадження № 2/669/20/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2023 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідачка) про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області №669/966/21 від 04 січня 2022 року, визначивши у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/966/21 від 04 січня 2022 року із нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час у нього погіршилося матеріальне становище, йому необхідно утримувати непрацездатну матір, яка хворіє та потребує постійного лікування, в зв`язку із чим позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Вказане вважає підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представником відповідачки, адвокатом Кучеруком Т.М., подано відзив на позов, в якому він вважає доводи позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, наголошено, що після припинення відносин між сторонами, незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, перебувають в окремі місяці на повному утриманні їх матері ОСОБА_2 . Поряд з цим, діти постійно потребують витрат пов`язаних із забезпеченням їх одягом, харчуванням, навчанням у школі та позаурочним розвитком, а також влаштуванням їх дозвілля у святкові та вихідні дні. В зв`язку із введенням в країні військового стану витрати на утримання дітей значно збільшилися, що зумовлено суттєвим зростанням цін на необхідні предмети харчування, одяг, взуття, а також влашування дітям відпочинку, розвитку у них творчих та пізнавальних здібностей.

Окрім того, через слабке здоров`я дітей велика частка фінансового забезпечення матері витрачається саме на підтримку здоров`я та лікування дітей. Так, тільки упродовж 2022-2023 років у сина ОСОБА_3 було діагностовано міопатію, сукупний перелом тіла ліктьової та променевої кісток, гострий тонзиліт. У дочки ОСОБА_3 упродовж 2023 року було діагностовано порушення рефракції, ураження грудних корінців, не класифіковані в інших рубцях. Витрати, які забезпечують лікування дітей, їх реабілітацію, нормальний, психологічний та інтелектувальний розвиток покладені в більшій частині на матір ОСОБА_2 . Таким чином, батько і надалі всіляко уникає виконання своїх батьківських обов`язків.

Разом зтим, зазначив, що у відповідачки ОСОБА_2 виявлено внутрішньо мозковий об`ємний утвір. Зазначений діагноз також потребує додаткового обстеження та дорого вартісного лікування.

Відмічає, що посилання позивача на необхідність утримувати матір не звільняє його, як батька, від необхідності забезпечення своїх дітей. Натомість, окрім посилань на стан здоров`я матері, позивачем не надано даних про себе та свій матеріальний стан. Також відсутні будь-які дані про матеріальний стан матері позивача.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 матеріально забезпечений, наразі проходить військову службу, отримує грошове забезпечення, фізично здоровий та працездатний.

Оскільки доказів, що мати позивача потребує матеріальної допомоги ОСОБА_1 суду не надано, у зв`язку із цим вважає позовні вимоги останнього безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнути із останнього на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 10000,00грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Крім того, в поданій до суду заяві просив не приймати до уваги обставини, викладені у відзиві ОСОБА_2 через порушення нею вимог ст.178 ЦПК України, оскільки копія відзиву йому не була надіслана.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник, адвокат Кучерук Т.П. в судове засідання не з`явилися. В поданій до суду заяві останній просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідачки.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом об`єктивно встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають спільно із матір`ю ОСОБА_2 , відповідачкою по справі. Вказані обставини визнаються сторонами і не підлягають доказуванню відповідно до ст.82 ЦПК України.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області №669/966/21 від 04 січня 2022 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки №206, виданої 04.07.2023 року Сахновецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, до складу сім`ї ОСОБА_1 , позивача по справі входить мати, ОСОБА_7 .

Встановлено, що ОСОБА_7 хворіє (діагноз: саркома м`яких тканин правої стопи ІІІ ст. ІІ кл. гр. Т2N0M0, Гупертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступ. Гіпертензивне серце CHІІ-А, ФК ІІ. Пресбіопія, ангіопатія сітківки), є особою з інвалідністю ІІІ групи інвалідності з 01.07.2021 року довічно та потребує постійного амбулаторного лікування. Дані обставини підтверджуються даними довідки №684, виданої 14.12.2022 року Комунальним некомерційним підприємством «Ізяславський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ізяславської міської громади Шепетівського району Хмельницької області, Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ №454945, виданої 21.07.2021 року.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1ст.180 СК України на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився його майновий стан, на його утриманні перебуває його хвора мати ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю.

Суд зауважує, що сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу.

Встановлення об`єктивних обставин зміни майнового стану в сторону погіршення та перевірка їх судом сприяє дотриманню зобов`язання матеріальної відповідальності та фінансової дисципліни платника аліментів, усунення свавільних дій особи відносно умисного зменшення чи приховування майнового стану платника аліментів, забезпечення дотримання справедливого та співмірного балансу майнових інтересів платника та отримувача аліментів, тоді як позивачем до суду не надано доказів того, що зміна майнового стану позивача спричинена наявністю саме непереборних, не залежних від позивача об`єктивних обставин та не надано доказів того, чи взагалі мало місце така зміна майнового стану.

При цьому суд враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 04 січня 2021 року в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімально встановленим чинним законодавством розміром аліментів на двох дітей.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи подані докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, а також те, що хвороба матері вплинула значним чином на його матеріальне становище, через те, що він не має можливості виплачувати аліменти у визначеному суді розмірі, викликаному не надано, суд вважає, що в цьому випадку не доведено підстави для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що докази, подані відповідачкою та її представником разом із відзивом, як на підставу своїх заперечень, не взяті судом до уваги, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій позивачу. Так, як доказ надсилання відзиву на позов позивачу додано копію експрес-накладної ТОВ «НОВА ПОШТА» №2513 від 24.10.2023 року, однак одержувачем даного поштового відправлення є не позивач, а ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 140,151,181-182,192 СК України, ст.ст. 13, 79-81,83, 178, 247,263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 січня 2024 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Наталія Бараболя