Справа № 372/235/24
Провадження № 2-782/24
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Сташків Т.Г., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить суд:

-зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено в межах виконавчого провадження Державною виконавчою службою Обухівського районного управління юстиції, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, виданий б/н 24.02.2006 року, де боржником зазначена померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , реєстраційний номер обтяження: 2906714 від 23.02.2006 року;

-визнати право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Однак, ознайомившись із змістом та формою поданої позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в статті 175, 185 ЦПК України.

За змістом п.п.4, 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Згідно ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Крім того, згідно зазначеної норми позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 та п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Дійсна вартість майна підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності. Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13 420,00 грн. (станом на 2023 рік).

Позивач звернулась до суду з вимогою майнового характеру про визнання права власності, зазначивши ціну позову 200 000 грн. 00 коп. та сплативши судовий збір за вказану позовну вимогу майнового характеру 1 073 грн. 60 коп.

Тобто, судовий збір за вищевказану позовну вимогу майнового характеру сплачено не у повному обсязі, ціна позову не обґрунтована, до позовної заяви не додано доказів, які підтверджують дійсну вартість майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, є законні підстави для залишення вказаної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме обґрунтувати ціну позову, сплати у повному обсязі судовий збір за позовну вимогу майнового характеру.

При цьому вважаю за необхідне роз`яснити, що п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позивачеві надано право до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі звернутися до суду із заявою про відкликання позовної заяви, в тому числі і в частині позовних вимог. Результатом звернення до суду із вказаною заявою є постановлення ухвали про повернення позовної заяви в цілому чи в частині позовних вимог. У вказаному випадку також застосовуються правила ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-263 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та скасування арешту, залишити без руху та надати позивачу 10 (десять) днів, який рахується з дати отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Копію ухвали направити позивачу, адвокату Каращуку В.Г.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Т.Г. Сташків