Провадження № 2/748/177/24
Єдиний унікальний № 748/5344/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2024 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретар Крошка І.С.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
19.12.2023 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від представника позивача до відповідача, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»: 1) суму заборгованості за кредитним договором № 164275560 в розмірі 16 150,20 грн, з яких: 11 057,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 092,53 грн сума заборгованості за відсотками; 2) понесені судові витрати.
Представник позивача мотивує свої вимоги тим, що станом на 30.11.2023 р. відповідач має заборгованість перед позивачем, згідно вищезазначеного кредитного договору, яка до цього часу не погашена, а тому позивач вимушений звернутися з даним позову до суду задля примусовго стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 26.12.2023 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує.
Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
12.02.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 164275560, згідко якого позивач надав відповідачу кредит на суму 15 000,00 грн (а.с.5-10).
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором, але, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язу та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором № 164275560.
28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 р. до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.11-13). Представник позивача зазначає, що згідно із реєстром боржників № 140 від 29.06.2021 р. до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 164275560, відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.14-15). Згідно п. 2.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 21.10.2022 р., встановлено, що ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача, в сумі 16 150,20 грн, з яких: 11 057,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 092,53 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.16).
Як зазначає представник позивача у позовній заяві, всупереч умовам кредитного договору № 164275560, незважаючи на повідомлення про зміну первісного кредитора, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Станом на 30.11.2023 р. заборгованість за кредитним договором № 164275560 від 12.02.2021 р. не погашена, залишок заборгованості складає 16 150,20 грн, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 164275560 за період з 21.10.2022 р. по 30.11.2023 р. (а.с.17).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Наведене дає підстави вважати вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» правомірними, а відповідача такими, що за невиконання умов кредитного договору № 164275560, від 12.02.2021 р., повинним відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь позивача відповідну суму боргу.
Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то суд вирішив це наступним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.
Позивач зазначає, що поніс витрати пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів у розмірі 1 342,00 грн. Оскільки підтверджуючі документи по вищезазначеним витратам в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку про відмову у вчиненні стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263 265, 279, 282, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 527, 549, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 164275560 в розмірі 16 150 (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 20 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 11 057 (одинадцять тисяч п`ятдесят сім) гривень 67 копійок; сума заборгованості за відсотками 5 092 (п`ять тисяч дев`яносто дві) гривні 53 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта