Справа № 214/7715/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Митрофанової К.І.

за участю заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення фактів проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить: встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно проживали до 01 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено наступне. Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка за віком, перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація шлюбу між нею та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 10 липня 1982 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік ОСОБА_2 помер, зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 лютого 2020 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про смерть № 207. Зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_2 не розривався та не визнавався недійсним. Протягом понад тридцяти семи років перебування в зареєстрованому шлюбі вони з чоловіком ОСОБА_2 вели спільне господарство, чоловік належно дбав про родину, його доходи становили основне джерело для існування їх родини, оскільки її чоловік мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 3), на підтвердження чого надає копію відповідного посвідчення, серія НОМЕР_1 (дублікат). Статус учасника ліквідації наслідків аварії но Чорнобильській АЕС у 1986 році надавав її чоловікові право на підвищену пенсію та ряд інших пільг, що зумовило наявність можливості у її чоловіка утримувати її матеріально. Важливо, що виплата пенсії її чоловікові здійснювалася регулярно та своєчасно. Отже після смерті чоловіка вона фактично втратила хоча і не єдине, проте постійне (стабільне) та основне джерело до існування. Та обставина, що вона є пенсіонером за віком, підтверджується рішенням Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ, відповідно до якого їй призначено пенсію за віком з 01.03.2023 року, довічно, в сумі 6 474,35 грн. Розмір отриманої нею заробітної плати за 2020 рік 108 067,93 грн., що підтверджується даними про заробітну плату/дохід страхувальника ОСОБА_1 станом на 04.08.2023 р., тобто середньомісячний дохід з урахуванням сплати податків та зборів становив орієнтовно 7,2 тис. грн., тоді як лише пенсія її чоловіка (без врахування інших пільг) становила 11656,00 грн. На її заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області винесено рішення від 24.01.2023 про відмову в перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що відсутня інформація про спільне проживання (зареєстровано за різними адресами). Інших підстав для відмови у переведенні її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника рішення не містить. Правовідносини, пов`язані з призначенням пенсії, переходом з одного виду пенсії на інший врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок 22-1). Зокрема, частиною 3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» п.п.9 п.2.3.п.2.11 11 розділу II Порядку № 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Та за відсутності вище зазначених документів орган ПФУ пропонує звернутися до суду про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. У зв`язку з цим має необхідність звернутися до суду з цією заявою. У 2007 році їх родина набула у власність в порядку закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_2 про право власності на житло, виданим 14.09.2007 р., право власності зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 16454961 від 29.10.2007 р., а саме: квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 (1/3 частка), ОСОБА_1 (1/3 частка), ОСОБА_3 (1/3 частка). В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вона та її чоловік були зареєстровані з 1992 року, що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті громадянина України та відміткою в паспорті її чоловіка ОСОБА_2 . Втім, у 2012 році, у зв`язку з фактичним набуттям нею квартири АДРЕСА_3 , вона зареєструвала своє місце проживання в набутій квартирі. Документальне оформлення набуття квартири АДРЕСА_4 у власність (нотаріальне посвідчення договору дарування) відбулося пізніше, в 2014 році, на підтвердження чого додає копію зазначеного договору дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже, закон захищає подружжя, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, навіть якщо подружжя з певних причин фактично проживає окремо, та визнає таке подружжя сім`єю в розумінні статті 3 СК України. Втім, на підтвердження тієї обставини, що їх з ОСОБА_2 подружні відносини не були фактично припинені, додає відповідне сімейне фото. Просить прийняти до уваги, що фото зроблено вже після виконаної ОСОБА_2 ампутації обох ніг (підтверджується зображенням на фото). Зазначає, що причина смерті її чоловіка атеросклероз артерій нижніх кінцівок, таке підтверджується довідкою про причину смерті від 03 лютого 2020. В довідці про причину смерті зазначено, що ОСОБА_2 було виконано операцію (фактично це ампутація обох ніг, як крайній захід медичного втручання з метою порятунку життя пацієнта). Зазначає, що атеросклероз артерій є тривалою хворобою, з наростаючим проявом симптомів та тяжким перебігом, хворі на атеросклероз артерій, потребують постійного догляду, який вона своєму чоловікові надавала. Крім того, визначенням статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Зазначає, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_5 , а також вона є власницею квартири АДРЕСА_3 , отже не обмежена в праві зареєструвати своє місце проживання за будь-якою з вказаних адрес на власний власний вибір, перебувати в обох квартирах. Ту обставину, що вона дійсно проживала спільно зі своїм чоловіком за однією адресою, можуть підтвердити свідки. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» унормовано, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку. Відповідно до статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно з частиною другою статті 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії в разі втрати годувальника призначаються сім`ям осіб, зазначених у статті 3 цього Закону, незалежно від того, коли помер годувальник: у період роботи (навчання) чи після припинення роботи (навчання), сім`ям пенсіонерів якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення виплати пенсії. За приписами частини 1 статті 47 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - довічно. Відповідно до п. 1 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку. передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно частини статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 визначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12). Отже право на вибір виду пенсії випливає з закону та залежить від волевиявлення пенсіонера, а з метою переходу на пенсію по втраті годувальника необхідно підтвердити органу Пенсійного фонду України факт перебування на утриманні у померлого годувальника. При цьому факт перебування на утриманні померлого годувальника враховується органами Пенсійного фонду України лише за формальною ознакою реєстрації місця проживання померлого годувальника та особи, яка бажає перейти на пенсію по втраті годувальника за спільною адресою. Встановлення фактів, що мають юридичне значення здійснюється судом. Зокрема, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті: 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пред`явлені вимоги підтримала, наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених в заяві.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явилась, подала письмові пояснення, в яких зазначила , що просить справу розглядати за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що родину ОСОБА_5 знає з 1992 року. ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , проживали завжди разом. ОСОБА_1 працювала на фабриці, а ОСОБА_2 працював в шахті. У ОСОБА_2 був більший дохід ніж у ОСОБА_1 . Зі спілкування з ними вона знала, що гроші вони витрачали спільно.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: копія паспорту ОСОБА_1 (а.с. 17-20), свідоцтво про шлюб (а.с. 22), свідоцтво про смерть (а.с. 23), посвідчення ОСОБА_2 (а.с. 24), довідка (а.с. 25), довідка з перерахунку пенсії ОСОБА_1 (а.с. 26), рішення про відмову (а.с. 27), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 28), витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 29), копія паспорта ОСОБА_2 (а.с. 30), договір дарування (а.с. 31), витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 32), фото (а.с. 34), заява (а.с. 35), довідка про причину смерті (а.с. 36), відповідь ГУ ПФУ (а.с. 66), довідка про отриманні пенсії за віком ОСОБА_2 (а.с. 67), довідка про середню заробітну плату ОСОБА_1 (а.с. 75).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про смерть (а.с. 23), довідку про причину смерті (а.с. 36), так як ці докази стосується обставин, що стосується предмету доказування, а саме факт смерті ОСОБА_2 .

Суд вважає належними доказами: копію паспорту ОСОБА_1 (а.с. 17-20), свідоцтво про шлюб (а.с. 22), копію паспорта ОСОБА_2 (а.с. 30), так як ці докази стосуються предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, до березня 2012 року були зареєстровані за однією адресою.

Суд вважає належними доказами: довідку (а.с. 25), довідку з перерахунку пенсії ОСОБА_1 (а.с. 26), заяву (а.с. 35), довідку (а.с. 67), довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 (а.с. 75), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розмір доходів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд вважає належним доказом рішення про відмову (а.с. 27), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт звернення заявниці до пенсійного фонду з приводу проведення перерахунку пенсії та переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, та отримання відмови.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про право власності на житло (а.с. 28), витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 29), договір дарування (а.с. 31), витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 32), фото (а.с. 34), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд вважає належним доказом показання свідка ОСОБА_4 , так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт проживання ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази та покази свідка, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.1982 року, що вбачається зі свідоцтва (а.с.22).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.23).

ОСОБА_2 з 25.12.1992 року та до часу смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з паспорту (а.с.30 зв. ).

Заявниця з 1992 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті (а.с. 19) є співвласницею 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28, 29).

У 2012 році, у зв`язку з фактичним набуттям ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у зазначеній квартирі (а.с. 19-20, 31-33).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено поясненнями заявниці, свідка ОСОБА_4

ОСОБА_2 був пенсіонером та за життя отримував пенсію за віком, розмір якої на час смерті складав 11 608 грн. 00 коп. (а.с. 67).

ОСОБА_1 на час смерті чоловіка працювала, її дохід за період з січня 2019 року по січень 2020 року включно склав 111406 грн. 18 коп., розмір середнього заробітку становив 8569 грн. 71 коп. (а.с.75,76).

Після призначення ОСОБА_1 01.03.2023 року пенсії у сумі 6474 грн. 35 коп., остання звернулася з заявою про перерахунок пенсії , однак останній Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 24.01.2023 було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутня інформація про спільне проживання (зареєстровано за різними адресами). Інших підстав для відмови у перерахунку пенсії рішення не містить (а.с. 27) .

Вислухавши пояснення заявниці, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.293, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, яка кореспондується з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 до суду з метою встановлення факту її спільного проживання з чоловіком ОСОБА_2 до моменту його смерті є визначальним для реалізації нею права на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки на день смерті вони значились зареєстрованими за різними адресами.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного (сумісного) проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання особи (спадкоємця) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

Отже, суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення факту, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб, а також не визначає наступне вирішення спору про право.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Таким чином, доведеними в ході судового розгляду є обставини того, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 і постійно проживала разом з ним до дня його смерті. За життя ОСОБА_2 отримував пенсію, якою забезпечував себе та свою дружину, що перебувала на його утриманні, адже отримував пенсію, розмір якої значно перевищував розмір заробітної плати ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 та факт її перебування на його утриманні є доведеними, оскільки вимоги заявниці знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому подана нею заява підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявницею судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), про встановлення фактів проживання однією сім`єю та перебування на утриманні - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно проживали до 01 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 січня 2024 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов