про залишення заяви без руху
19 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-
19.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Розглянувши дану заяву суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Крім того, із врахуванням норми ч.3 ст.294 ЦПК України, до форми та змісту заяви із додатками застосовуються й норми ст. 175-177 ЦПК України.
Так, суддя, перевіривши виконання вимог ст.175-177, 318 ЦПК України, встановив, що заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із таким.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
За нормою абз. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Житлове законодавство також широко використовує поняття «член сім`ї». Так, ст. 64 Житлового кодексу Української РСР (ЖК УРСР) до членів сім`ї наймача відносить дружину наймача, їхніх дітей і батьків; також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство.
Окрім кодифікованих нормативно-правових актів, законодавець застосовує поняття «член сім`ї» і в інших правових документах, де висловлені різні підходи до його розуміння.
Члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання (Закон України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15 листопада 2001 року).
Члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року).
Отже, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №243/385/19ц якщо заявник не може підтвердити, що він є родичем або членом сім`ї особи факт смерті якої просить встановити, то суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України, заявник не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Разом з тим, заявник зазначає, що вона померлому ОСОБА_2 доводиться невісткою, а саме перебуває у зареєстрованому шлюбі з його сином ОСОБА_3 , який наразі з заявою про встановлення факту свого батька не звернувся. Причини, які перешкоджали б синові звернутися з такою заявою заявником не наведені.
Відсутність у заяві відомостей щодо встановлення факту, який пов`язує заявника та померлого сімейним побутом не дає суду можливості зробити висновок, чи дійсно ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 є членами сім`ї і встановлення такого факту вплине саме на її права, обов`язки чи законні інтереси, при наявності спадкоємців першої черги.
Без мети встановлення факту, суддя не змозі визначитись із колом осіб, на права чи інтереси яких може вплинути рішення по справі, тобто з колом заінтересованих осіб.
Таким чином, заявнику, на виконання абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, необхідно довести те, що вона має право на звернення з такою заявою та відсутність такої можливості у безпосередніх спадкоємців померлого.
Принагідно суд вважає за необхідне роз`яснити, що перебування особи в лавах ЗСУ, за кордоном чи інші обставини не позбавляють таку особу звернутися до суду через свого представника скориставшись правничою допомогою.
Також, заявником не надано документів, які б підтверджували її зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема як особи яка є внутрішньо переміщеною.
Згідно зі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.
Отже, зазначену заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк на усунення недоліків.
Спосіб усунення недоліків заяви полягає в поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду та з наданням копій заяви з доданими матеріалами у кількості примірників для вручення заінтересованим особам.
Керуючись ст. 175,177, 185, 293, 294 ЦПК України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - залишити без руху.
Надати заявнику 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.
Роз`яснити що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Романько