КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Справа № 947/9866/23
Провадження № 2/947/2318/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/9866/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2023 року було задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року у розмірі 38135 грн. 97 коп., яка складається з: заборгованість по кредиту (прострочена) у розмірі 19994,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) у розмірі 7668,97 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

04.12.2023 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2023 року по цивільній справі №947/9866/23.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про перегляд заочного рішення було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 року клопотання ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2023 року по цивільній справі №947/9866/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2023 року по цивільній справі №947/9866/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено заяву до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2023 року заявуОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси по цивільній справі №947/9866/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було задоволено.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2023 року по цивільній справі №947/9866/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

27.03.2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року у розмірі 38135,63 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту (прострочена) у розмірі 19994,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) у розмірі 7668,97 грн., а також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між 04.01.2020 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2020/ОВР/225-000628 шляхом підписання заяви-договору № 2020/І_С/225-001565 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК». Відповідно до якого позичальнику встановлено ліміт дозволеного овердрафту на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн. зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією, з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 36% річних та 48% річних в разі простроченої заборгованості. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору споживчого кредиту 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні 15.02.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не заперечував, щодо зазначених відповідачем обставин, однак зазначив, що на момент надання кредиту за вказаним договором, позивач не знав про те, що документи, які надавалися для його укладення, були підробленими.

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні 15.02.2024 року, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки його паспорт серії НОМЕР_1 , який виданий у 2000 році, був вкрадений ще у 2013 році, була вклеєна фотографія іншої людини. Оскільки це не перший кредит, який був оформлений по підробленому паспорту, він надав відповідні документи у банки, які надсилали вимоги про прострочення, про те, що паспорт серії НОМЕР_1 був втрачений та даний кредит оформлений на підроблений паспорт.Після втрати паспорту, він 06.02.2014 року отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Київським РВ у м. Одеса ГУДМС України в Одеській області, підставою для отримання нового паспорту, стала втрата паспорту громадянина України та 16.10.2013 року він звернувся до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області. Кредит в ПАТ АБ «Укргазбанк» не брав, договір споживчого кредиту № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року, не укладав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 04.01.2020 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2020/ОВР/225-000628 шляхом підписання заяви-договору № 2020/І_С/225-001565 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК». Відповідно до якого позичальнику встановлено ліміт дозволеного овердрафту на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн. зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією, з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 36% річних та 48% річних в разі простроченої заборгованості.

Як зазначає позивач, Банк умови Правил виконав, відповідач отримав платіжну картку та взяв на себе зобов`язання використовувати картковий рахунок та платіжну картку відповідно до умов цих Правил та чинного законодавства України. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував в результаті чого, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року станом на 13.10.2022 року становить 38135,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) у розмірі 19994,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) у розмірі 7668,97 грн.

Також до позовної заяви, позивачем було долучено копію паспорту серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого у травні 2000 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту ч.3 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 статті 215 названого Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу.

Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог.

Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 стверджує, що паспорт який був виданий у 2000 році, вкрадений ще у 2013 році.Після втрати паспорту, він 06.02.2014 року отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Київським РВ у м. Одеса ГУДМС України в Одеській області, підставою для отримання нового паспорту, стала втрата паспорту громадянина України та 16.10.2013 року він звернувся до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

06.02.2014 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано паспорт серії НОМЕР_2 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 209 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що у ОСОБА_1 , дійсним є паспорт серії НОМЕР_2 , виданий йому Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, 06.02.2014 року, що у суду не викликає сумнівів, за такого у відповідача не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі договору № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року, оскільки ОСОБА_1 , вказаний договір, не укладав та не підписував, а також не отримував грошових коштів від АБ «Укргазбанк», що позивачем не спростовано та не надано будь-яких інших доказів на підтвердження отримання саме відповідачем грошових коштів за спірним кредитним договором, у зв`язку з чим, підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України).

Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, судом встановлено, що

договір № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року, відповідач ОСОБА_1 не підписував, за його отриманням до АБ «Укргазбанк», не звертався, вказаний кредит було оформлено по не дійсному та підробленому документу, а саме по паспорту серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , виданого у травні 2000 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, який було надано позивачем на підтвердження обставин укладення вказаного вище кредитного договору з відповідачем, оскільки дійсним паспортом відповідача є паспорт серії НОМЕР_2 , який виданий Київським РВ у м. Одеса ГУДМС України в Одеській області, 06.02.2014 року.

Враховуючи, що факт отримання коштів відповідачем не підтверджений, а також, враховуючи, що інших доказів на підтвердження обставин укладення 04.01.2020 року договору № 2020/ОВР/225-000628, Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Украгазбанк», саме з відповідачем ОСОБА_1 , не надано, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 89, 141, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/255-000628 від 04.01.2020 року, в сумі 38135,63 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту, в сумі 19994,10 грн.; з простроченої заборгованості по процентам, в сумі 7668,97 грн.; заборгованості по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, в сумі 10472,56 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 16.02.2024 року.

Суддя Петренко В. С.