Справа № 345/1176/24
Провадження № 2-о/345/54/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19.02.2024 м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Мигович О.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Калуської міської ради, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналіз приписів указаних норм ЦПК України дає підстави для висновку про те, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать саме про хронічний і стійкий психічний розлад такої особи, внаслідок чого ця особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому наявність таких обставин повинна бути обґрунтована посиланням на докази, що їх підтверджують.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що заявник є зятем ОСОБА_2 , і на даний час вони проживають разом в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 через свій похилий вік хворіє психічним недугом, зокрема деменцією змішаного ґенезу. За станом свого здоров`я є непрацездатним, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, контролю за прийомом підтримуючої терапії. Внаслідок хвороби ОСОБА_2 не може сам самостійно приймати рішення, а його поведінка та мислення є неадекватною.

Положеннями статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина 1 статті 39, частина 1 статті 40 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

З наведеного вбачається, що хронічний, стійкий психічний розлад є підставою для визнання фізичної особи недієздатною, якщо вона внаслідок цього не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

На підтвердження зазначених обставин до заяви долучено медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , а саме:

- висновок №286 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на професійній основі від 09.02.2024;

- консультаційний висновок спеціаліста виданий КПН «ПОКЦПЗ ІФ ОР» від 08.02.2024.

Жодних даних про стаціонарне лікування ОСОБА_2 , тривалість перебігу хвороби перебування на обліку у кабінеті психіатра тощо до заяви не долучено.

Відповідно до приписів статті 297 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною повинна містити виклад підтверджених доказами обставин, що свідчать про наявність в особи саме хронічного, стійкого психічного розладу.

Так, наприклад, у частині другій статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Очевидно, що, визначаючи вимоги до заяви про визнання фізичної особи недієздатною, законодавець передбачив можливість звернення з такою заявою саме за умови наявності обставин, які вказують на існування в особи стійкого, хронічного психічного розладу, а не будь-якого психічного захворювання.

У залежності від тривалості перебігу захворювання психіки поділяються на хронічні захворювання та гості психічні розлади.

Хронічна форма діагностується в разі тривалості недуги понад пів року, при цьому можуть наступати незворотні патологічні зміни, поведінка людини змінюється, вона не контролює свої вчинки і дії, може бути небезпечною для себе та оточуючих.

Гострий психічний розлад триває близько шести місяців, викликає стерту клінічну картину, що створює труднощі під час диференціації та верифікації діагнозу.

Хронічне психічне захворювання розлад психічної діяльності, що має тривалий перебіг і тенденцію до наростання хворобливих явищ. Хронічне захворювання, зазвичай, не характеризується можливістю одужання.

Тимчасовий розлад психічної діяльності психічне захворювання, що розпочинається раптово, характеризується швидким розвитком, триває відносно недовго і як правило закінчується повним одужанням особи.

Таким чином, у медицині розрізняють гострі психічні захворювання і хронічний психічний розлад, який триває протягом тривалого періоду часу. Зазвичай хронічність це явище, що триває більше 3 місяців.

Отже, хронічні захворювання це довготривалі захворювання, які мають період очікування появи симптомів та ознак захворювання, що розвиваються в силу багатьох причин і не мають остаточного лікування. Хронічні захворювання вимагають регулярної медичної допомоги та обмежують діяльність у повсякденному житті людини.

Надані заявником ОСОБА_1 медичні документи та виклад у заяві обставин, на переконання суду, не свідчать про наявність у ОСОБА_2 саме хронічного, стійкого психічного розладу, тобто такого психічного захворювання, яке має тривалий перебіг і тенденцію до наростання хворобливих явищ та внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Особливо, за відсутності медичних документів про наявність психічних захворювань в особи у попередні періоди.

Отже, заява не відповідає вимогам частини третьої статті 297 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з положеннями ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч. 1ст. 300 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

При цьому, заявник ОСОБА_1 до заяви не додає висновку органу опіки та піклування про можливість його призначення опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що заявник взагалі звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Частиною третьою статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, натомість заявник ОСОБА_1 не надає документи, які підтверджують родинні відносини з особою над якою просить встановити опіку.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, заяву необхідно залишити без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 294, 296, 297 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Калуської міської ради, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки - залишити без руху, надавши заявнику десятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня вручення заявнику копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя