Дата документу 15.01.2024 Справа № 331/500/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/500/21 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
№ 22-ц/807/106/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2023 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що послуги надавались до нежитлового приміщення ХІ підвалу літ.А-4, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна опалювальна площа нежитлового приміщення складає 47,2 кв.м. Вказане приміщення належить споживачу на праві приватної власності. Концерном «МТМ» у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року надавав послуги ОСОБА_1 на загальну суму 5957,08 грн. Відповідачем за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснено.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в розмірі 5957,08 грн

Рішенням Комунарського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Концерн «Міські теплові мережі» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що підстав для звільнення відповідачки від сплати комунальних послуг немає. Крім того, факт поставки/споживання теплової енергії відповідачу встановлено постановами Запорізького апеляційного суду від 18.08.2020 року у справі № 331/3629/19, від 14.08.2023 року у справі № 331/1628/22.

Відповідачка скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що у всіх наданих суду документах вказано, що у підвалі відсутнє теплове обладнання, за допомогою якого надаються послуги з централізованого опалення. Такі докази були досліджені та враховані у даному рішенні, яке є повністю обґрунтованим та законним.

Також відповідачка подала апеляційному суду письмові пояснення щодо того, що її підвал не опалюється, та надала копію Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 05 грудня 2023 року.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи положення частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає повною мірою.

Судом першої інстанції встановлено, що нежитлове приміщення № XI підвального поверху літ. А-4, що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 відноситься до «неопалюваних» підвалів і такий статус підтверджується наступними документами: технічним паспортом від 07.03.2023, що складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». В графі 16 «Вид опалення» «Характеристики нежитлового приміщення № XI» вказано «НІ»; «Інформаційною довідкою» обслуговуючої компанії ВУЖФ ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 16.11.2020 де вказано, що у нежитловому приміщені 57/100 прим. XI по АДРЕСА_1 , власницею якого є ОСОБА_1 - центральне опалення не передбачено. У приміщенні відсутні вертикальні трубопроводи центрального опалення, відсутні радіатори опалення; «Актом обстеження» від 05.01.2000р., що складено Закритим акціонерним товариством «Жовтневе підприємство теплових мереж» (правонаступник Концерн «МТМ»)де встановлено, що (далі мовою оригіналу) «система отопления отсутствует. Одна стена граничит с помещением принадлежащим ПРЄЖО -2 в котором находится котельная (не действующая); Відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 928 від 07.03.2023 з «Планом нежитлового приміщення» № 31 - поверху підвального літ.А-4 з якої вбачається, що у 1964 будинок АДРЕСА_1 мав власну котельню і тому у приміщенні № 9 розміщувався вугільний склад де заборонено будь-який вид опалення та який після перепланування став приміщенням № 8. що тепер належить Відповідачці.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності жодних підстав для проведення нарахування коштів за послуги з теплопостачання відповідачу, оскільки у позивача не виникає законних підстав нараховувати та виставляти заборгованість для такого типу приміщення.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Ст. 5 цього Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

П. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

П. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки.

Договір про надання послуг з централізованого опалення за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року з відповідачем не укладався.

Відповідно до Правил № 630 постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами.

Відповідно до рішень Запорізької міської ради № 441 від 24.10.2019 року та № 147 від 06.04.2020 року було розпочато та закінчено опалювальний період у місті Запоріжжя.

Відповідно до розрахунку основного боргу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , споживачу ОСОБА_1 було надано теплову енергію на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом листопада 2019 року квітня 2020 року, а отже послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону.

Враховуючи, що відповідач не спростувала факт надання послуги з теплопостачання з спірною адресою, такий факт презюмується.

В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

Враховуючи наявність наданих доказів у справі, суд першої інстанції не звернув уваги, що відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення.

Згідно із ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 1 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 21 ч. 2 п. 3 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.

При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права з питань надання та отримання відповідачем послуги з централізованого опалення.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Встановлено, що відповідачем не надано акту про відключення приміщень від мереж централізованого опалення протягом спірного періоду, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акти обстеження системи теплопостачання, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення.

Крім цього, ОСОБА_1 надала апеляційному суду Акт обстеження приміщення багатоквартирного будинку від 05 грудня 2023 року, зі змісту якого слідує, що за наслідками проведення технічного огляду внутрішніх систем (мереж) теплопостачання підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , прим. ХІ (площа 47,2 кв.м.) встановлено, що підвальне приміщення власника ОСОБА_1 визнане окремим приміщенням з транзитними мережами опалення.

Відповідно до Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення на території міста Запоріжжя, приміщення з транзитними мережами опалення окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить до висновку, що приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне на праві власності ОСОБА_1 є таким, яке обладнано мережами опалення, що і підтверджує доводи позивача щодо постачання останній теплової енергії.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір та аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту постачання теплової енергії в нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне на праві власності ОСОБА_1 .

Крім того, факт поставки/споживання теплової енергії відповідачу встановлено постановами Запорізького апеляційного суду від 18.08.2020 року у справі № 331/3629/19, від 14.08.2023 року у справі № 331/1628/22, що є преюдиційним фактом.

Суд першої інстанції, визнавши необґрунтованим розрахунок заборгованості зі сплати комунальних послуг, фактично визнав неправомірність таких нарахувань та неможливість їх стягнення з ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року, що визнається колегією порушенням норм матеріального права в частині неправильного застосування норм Закону України «Про теплопостачання»та порушення норм процесуального права щодо неналежного щодо неналежного дослідження доказів по справі.

Разом з тим, доводи апелянта знайшли своє підтвердження, з урахуванням чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції не було враховано доведеність позовних вимог в частині стягнення боргу за поставлену теплову енергію з ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 5 957,08 грн.

З урахуванням наведеного, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою та доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу за поставлену теплову енергію з ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 5 957,08 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному винесенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (Брумареску проти Румунії, № 28342/95, п. 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року).

Таким чином, зважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Також підлягають стягненню з позивача витрати відповідача на правничу допомогу, розмір яких не суперечить вимогам розумності та справедливості та наданому розрахунку.

З урахуванням викладеного підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн та за подачу апеляційної скарги в сумі 3 405,00 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2023 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за оплату комунальних послуг за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 5 957 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 08 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко