"15" лютого 2024 р.
Справа № 642/7223/23
Провадження № 2/642/203/24
15 лютого 2024 року
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Петрової Н.М.
секретаря судового засідання Кіора А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії,-
14 грудня 2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява представника КП «Харківські теплові мережі» Карачевцева В.Є., який діє на підставі довіреності №01-40/2069/82 від 13.02.2023, до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.04.2021 по 01.04.2023 року в сумі 168 149, 20 грн. та судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення 1-го поверху №1-:-23, загальною площею 162,9 кв.м. в літ. «А-9 в житловому будинку АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «ХТМ».
Відповідно до ст.24 ЗУ «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією та постачання теплової енергії. В порушення вимог Закону України «Про теплопостачання», відповідачем договір не укладений.
19.03.2023 представниками КП «ХТМ» складений акт обстеження системи теплоспоживання об`єкта №177/1262 (відповідно до п.35 Правил), згідно якого система опалення нежитлових приміщень є єдиною та неподільною з внутрішньо будинковою системою опалення. Приміщення використовується як нежитлове приміщення.
20.12.2019 складено акт обстеження системи теплоспоживання об?єкта № 177/1407, яким підтверджено наявність у споживача єдиної та неподільної спільної системи опалення. Це також підтверджує акт №177/2191 від 31.12.2021.
01.04.2019 працівниками КП «ХТМ» зроблено розрахунок теплового навантаження на опалення ОКТ/112. Вказаний будинок обладнаний приладом обліку споживання теплової енергії. Розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався згідно показань приладів обліку, встановленого в житловому будинку.
У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мають технічної можливості здійснити їх відключення.
Відповідачем безпідставно спожито теплової енергії за період з 01.04.2021 по 01.04.2023 у розмірі 168 149,20 грн.
Позивач зазначає, що 03.05.2023 за №610 та 03.05.2023 за №6101 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудове повідомлення щодо заборгованості.
20.12.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (а.с.78).
Представник позивача Карачевцев В.Є., що діє на підставі довіреності №01-40/2069/82 від 13.02.2023, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку, просив провести судове засідання без участі позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.83-86).
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`являвся, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, заяв чи будь-яких клопотань від них не надходило до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
15.02.2024 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №158452696 від 05.03.2019 відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення 1-го поверху №1-:-23, загальною площею 162,9 кв.м. в літ. «А-9 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 не укладався, але теплова енергія у житловий будинок за вказаною адресою надавалась.
Тобто відповідач перебуває у фактичних договірних відносинах з КП «Харківські теплові мережі».
Відповідно перевірочного розрахунку ОКТ/112 від 01.04.2019, тепловіддача встановлених опалювальних пристроїв та відкрито прикладеного трубопровода системи опалення нежитлових приміщеннях споживача ФО ОСОБА_2 , розташованих на 1-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 0,018880 Гкал/час (а.с.8).
Згідно з актом готовності до опалювального періоду 2021-2022 №177/ від 15.06.2021 та акту готовності до опалювального періоду 2022-2023 № 177/6336 від 16.06.2021 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 підготовлений до опалювального сезону (а.с.22-23).
Згідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_1 станом на 01.12.2021 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 32 691,33 грн. (а.с.12).
Відповідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_2 станом на 01.11.2022 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 8143,34 грн. та абонентська плата складає 16,61 грн. (а.с.5)
Згідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_2 станом на 01.12.2023 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 92 399,36 грн. та абонентська плата у розмірі 16,62 грн., обслуговування ВМС 133,25 грн. (а.с.5).
Відповідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_1 станом на 01.01.2022 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 34 876,94 грн. (а.с.6.)
Згідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_1 станом на 01.01.2023 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 00,00 грн. (а.с.6.)
Відповідно з актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_2 станом на 01.04.2023 заборгованість за абонентом за теплопостачання складає 68 107,59 грн., абонплата у розмірі 16,62 грн. та обслуговування ВМС у розмірі 133,25 грн. (а.с.7).
Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач за кожний розрахунковий період направляв на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені (а.с. 43-74).
03.05.2023 за вих. №610 та 03.05.2023 за вих.. №6101 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудове повідомлення щодо заборгованості (а.с.9-10).
Згідно з наданих позивачем доказів, заборгованість відповідача за безпідставно спожиту теплову енергії за період з 01.04.2021 по 01.04.2023 складає 168 149,20 грн.
За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Частиною третьою статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.
Відповідно до абзацу 22 частини першої статті 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630 (надалі Правила), споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Положенням статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.
Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.
Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі № 334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27 лютого 2019 року.
Відповідачем не доведено, що КП «ХТМ» послуги за теплопостачання не надавало.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до пункту четвертого частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що послуги відповідачу не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, а також не надано доказів на спростування розрахунку чи іншого розміру заборгованості перед КП «ХТМ» за отримані послуги відповідачем та його представником суду.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.04.2021 по 01.04.2023 в розмірі 168 149,20 грн.
При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. (а.с.1), тому судовий збір у розмірі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 6, 7, 12, 13, 19, 80-83, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 263- 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. 257, 267, 509, 526, 530, 625 ЦК України, суд,-
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.04.2021 по 01.04.2023 у сумі 168 149,20 (сто шістдесят вісім тисяч сто сорок дев`ять грн., 20 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн., 00 коп.) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, рахунок НОМЕР_3 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя Наталя ПЕТРОВА