Провадження № 2/161/152/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 січня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шарунович К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу №161/13396/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що у квартирі проживає відповідач, який веде антиморальний спосіб життя, влаштовує сварки, участі в утриманні квартир не бере. Зазначає, що на неодноразові звернення добровільно виселитись, відповідач не реагує.

Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог у цивільній справі №161/13396/23.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселеннята визнання особи такою, що втратила право користування житлом в частині позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом залишено без змін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, водночас, представник у заяві від 23.01.2024 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити (з урахуванням заяв); не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 11, 13).

З інформації про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання (перебування) в житлі вбачається, що у зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання позивачки та її сина ОСОБА_3 (а.с. 12).

Позивачка вказує, що відповідач проживає у вказаній квартирі без будь-яких на те правових підстав, створює неможливі умови проживання для неї та її сина.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вселився та набув права користування квартирою, що належить на праві власності позивачці тимчасово. У матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження правових підстав постійного користування спірним житловим приміщенням відповідачем, зокрема договорів оренди, безоплатного користування тощо.

Відповідач не є членом сім`ї позивачки, а тому вона, як власник майна, відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у користуванні її власністю, зокрема вимагати виселення відповідача.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід виселити з квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає таке.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, стягнути з відповідача.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 та від 6 грудня 2023 року у справі №370/463/21.

З врахуванням викладеного, суд відмовляє у стягненні понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, як такі, що не підтвердженні та необґрунтовані належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме - судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В стягненні 5 000 (п`яти тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк