РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/15699/22

Провадження № 22-ц/4815/281/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2023 року (ухвалене у складі судді Першко О.О., повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 роки помер чоловік її рідної тітки ОСОБА_4 .

До дня своєї смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 , якому на праві приватної власності належить 3/4 частки, а решта 1/4 частка належить їй.

У вказаній квартирі, яка є її єдиним житлом, вона зареєстрована та постійно проживає з 29 січня 2013 року.

28 вересня 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець четвертої черги за законом. На підставі її заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 12/2020. Право заявити про свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 було підтверджено рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2022 року, яке набрало законної сили 12 липня 2022 року.

Згодом їй стало відомо, що 03 лютого 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_2 , яка претендує на спадкове майно як його племінниця за правом представлення.

Згідно довідки приватного нотаріуса Рівненського нотаріального округу Юган Г.І. від 19 травня 2022 року № 12/01-16 інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не встановлено.

Вважала, що ОСОБА_2 повинна бути усунута від права на спадкування майна ОСОБА_4 , оскільки ухилялась від виконання обов`язку щодо утримання свого дядька.

Пояснювала, що оскільки тривалий час проживала за кордоном, а ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги, вона домовилася про його обслуговування двічі на тиждень соціальним працівником.

Крім того, вона щомісяця підтримувала його матеріально: грошовими переказами.

Коли наприкінці 2012 року вона в черговий раз приїхала провідати ОСОБА_4 , він попросив її більше не залишати його та запропонував переїхати до нього проживати разом, допомагати та доглядати за ним, оскільки відвідування його соціальним працівником лише двічі на тиждень, при необхідності постійного догляду, є недостатнім.

Зважаючи на важкий стан здоров`я ОСОБА_4 , його самотність та безпорадність, вона почала проживати разом з ним.

Додавала, що саме вона займалася організацією його лікування.

Щоб покращити побутові умови ОСОБА_4 вона зробила у квартирі ремонт, займалась придбанням нових меблів та різних побутових приладів. На присадибній ділянці вирощувала овочі, які заготовляла на зиму.

ОСОБА_2 після смерті дружини ОСОБА_4 з 2010 року його не провідувала та нічим не допомагала.

Обряд поховання ОСОБА_4 вона здійснила та оплатила також сама.

Відповідачка ОСОБА_2 проживала і проживає у власному приватному будинку в селі Берег Дубенського району, утримує господарство.

Вона знала, що, крім неї, хворого дядька немає кому доглянути, розуміла необхідність надання у цій ситуації допомоги для його існування саме нею, оскільки інші родичі, які таку допомогу могли йому надавати, відсутні, усвідомлювала свій обов`язок і мала можливості його виконувати, проте умисно не вчинила необхідних дій.

ОСОБА_2 свідомо залишила ОСОБА_4 одного, не переймаючись ні його станом здоров`я, ні його фінансовими можливостями.

Відповідачка не приймала участі у витратах на поховання рідного дядька.

Просила суд усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, а остання у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги як за віком так і за станом здоров`я, а відповідачка відмовилася надавати таку допомогу, залишивши його в безпорадному стані, що підтверджується, зокрема показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

ОСОБА_4 потребував допомоги ОСОБА_2 ще до встановлення останній інвалідності та досягнення пенсійного віку.

Судом не прийнято до уваги, що інвалідність ОСОБА_2 встановлено 18 лютого 2016 року, а згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу у сторонній допомозі ОСОБА_4 потребував постійного стороннього догляду з 07 листопада 2011 року.

ОСОБА_4 надавали допомогу працівник Територіального центру два рази в тиждень, час від часу сусіди, знайомі, однак цієї допомоги було недостатньо, про що достовірно було відомо відповідачці.

ОСОБА_2 як рідна племінниця померлого проявила байдужість до нього, оскільки вона знала, що рідних у ОСОБА_4 окрім неї більше не залишилося, тому лише вона мала турбуватися про нього.

Як стверджує відповідачка, вона періодично телефонувала ОСОБА_4 , цікавилася про стан його здоров`я, іноді привозила продукти зі свого підсобного господарства, за які я їй віддавала кошти.

Отже ОСОБА_2 була обізнана про велику кількість тяжких хвороб та на власні очі бачила безпорадний стан ОСОБА_4 , проте ухилялася від надання будь-якої допомоги спадкодавцеві, як фізичної, гак і моральної, хоча мала можливість надати таку допомогу.

Неодноразово у телефонних розмовах ОСОБА_4 просив її про допомогу та догляд за ним.

Відповідачка, незважаючи на своє захворювання, не була прикутою до ліжка, пересувалася самостійно, не потребувала стороннього догляду, а відповідно могла надавати допомогу ОСОБА_4

ОСОБА_2 умисно ухилялася від надання будь-якої допомоги ОСОБА_4 тривалий час, починаючи із 2011 року по день його смерті.

Додає, що вона сама є пенсіонеркою, часто хворіє та потребує допомоги, а ОСОБА_4 мав значну масу тіла, через що доглядати за ним було дуже важко.

Той факт, що вона надавала допомогу спадкодавцеві не свідчить про те, що він не потребував допомоги саме ОСОБА_2 ..

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

29 січня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Данилюк І.В. подала відзив на апеляційну скаргу у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що доводи апеляційної скарги стосовно умисного ухилення ОСОБА_2 від надання будь-якої допомоги спадкодавцеві спростовуються матеріалами справи.

З огляду на стан здоров`я та матеріальний стан ОСОБА_2 , у неї була відсутня як фізична так і матеріальна можливість забезпечувати догляд ОСОБА_4 , що не можна трактувати як ухилення від надання допомоги спадкодавцеві.

Додає, що факт наявності у спадкодавця захворювань не підтверджує його перебування у безпорадному стані.

Лише при одночасному настанні усіх обставин (умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи) і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкодавець може бути усунений від спадкування.

Місцевим судом правильно оцінено поведінку ОСОБА_2 , яка в міру своїх можливостей та стану здоров`я приїжджала до ОСОБА_4 , будучи інвалідом ІІ групи, з медичними протипоказаннями до фізичних навантажень та проживаючи у відділеній сільській місцевості, отримуючи мінімальну пенсію, не є особою, яка мала можливість і ухилялася від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця.

Просить про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є племінницею дружини ОСОБА_4 ОСОБА_7

ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю у період з 29 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2022 року в справі №559/3227/21, яке набрало законної сили 12 липня 2022 року (а.с. 15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належала квартира по АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована та проживає ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №311061956 від 28 вересня 2022 року та копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 17).

ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_4 , що не заперечується сторонами та підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року в справі №569/14779/21, яке набрало законної сили 28 січня 2022 року, згідно якого встановлено факт, що ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 09 вересня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 9).

28 вересня 2020 року заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а 03 лютого 2021 року заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_2 , яка є дочкою брата спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Юган Г.І. 28 вересня 2020 року заведено спадкову справу щодо спадкодавця ОСОБА_4 № 66486692, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61848308 від 28 вересня 2020 року та листом приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Юган Г.І. від 19 травня 2022 року №12/01-16.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У частині п`ятій статті 1224 ЦК України зазначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 337/6000/15-ц, від 4 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

При розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця-відповідача за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи з 20 січня 2013 року по 31 січня 2013 року ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні ОТД РО ТМО "Фтизіатрія" з приводу не госпітальної правобічної пневмонії з локалізацією в нижній частці, перебіг середньої важкості, великих залишкових змін після перенесеного туберкульозу легень, емфіземи легень, дифузного пневмофіброзу, ЛН-1 ст., ІХС, аортокардіосклерозу, гіпертонічної хвороби 2 ст., помірно-важка за рівнем АТ, високим ризиком ускладнень, СН-1ст., НК-2-Аст., що слідує з епікризу №105.

З 18 лютого 2013 року по 25 лютого 2013 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській обласній клінічній лікарні з приводу зрілої вікової катаракти правого ока та незрілої вікової катаракти лівого ока, згідно медичної карти стаціонарного хворого №1898/146 та епікризу.

З 21 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській обласній клінічній лікарні з приводу незрілої вікової катаракти лівого ока, що слідує з медичної карти стаціонарного хворого №4514/45 та епікризу.

З 05 березня 2018 року по 16 березня 2018 року ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному обстеженні і лікуванні в диференціально-діагностичному відділенні КЗ "Рівненський ОТД" з приводу ВВЗ після перенесеного туберкульозу легень, пневмофіброзу, ЛН-1-2 ст., ІХС, аортокардіосклерозу, ішемічної і легеневої кардіоміопатії, артеріальної гіпертензії 2 ст., помірно-важка за рівнем АТ, ризик ускладнень 3, персистуючої форми фібриляції-трипотіння передсердь, передсердної екстрасистолії, дилятації ПШ, ЛП, СН-2-Аст., що підтверджується епікризом №184.

Згідно довідки Приватної медичної установи "Міжнародний науково-практичний центр Східної медицини "Прозріння" вих. №93 від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_4 30 березня 2017 року звертався у Центр відновлення зору ОСОБА_10 для проходження первинного огляду, де було встановлено консультативний діагноз: OU: Артифакія. Макулодистрофія. ЕРМ OD (правого ока). Фіброз задньої капсули, більше OS (лівого ока). 11 квітня 2017 року було проведено YAG дисцизію OS. В період з 14 червня 2017 року по 02 червня 2019 року пацієнт неодноразово звертався в Центр відновлення зору ОСОБА_10 для проходження контрольних оглядів, тобто контроль ВОТ (внутрішньо очного тиску) та консультації лікаря. Де було встановлено один загальний діагноз по зору: OU:Артифакія. Макулодистрофія волога форма?. OD:EPM (епіретинальна мембрана ) з тракційним синдромом. Фіброз з.к. OS: Стан після YAG дисцизії. Епіретинальний фіброз з тракційним синдромом.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_11 від 14 грудня 2021 року ОСОБА_4 у 2016-2018 роках лікувався у стоматологічному кабінеті "32 Норма". Було проведено лікування та протезування зубів на верхній і нижній щелепі. Його супроводжувала під час прийомів до лікаря та оплату на той час здійснила ОСОБА_1 у сумі 15 000 грн. Також, ОСОБА_1 було проведено та оплачено поховання ОСОБА_4 , що підтверджується Договорами-замовленнями СК № 002606 та № 002608 від 09 вересня 2020 року на організацію та проведення поховання, копіями чеків від 09 вересня 2020 року.

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства "Центру первинної медико-санітарної допомоги "Центральний" Рівненської міської ради 09 вересня 2020 року о 08:00 лікарем загальної практики - сімейним лікарем КНП "ЦПМСД "Центральний" РМР ОСОБА_12 була виписана довідка про смерть ОСОБА_4 за № 224. Посмертний діагноз: Хронічна серцево-судинна недостатність III ст., Ішемічна хвороба серця, АСНС. Згідно записів в диспансерних журналах, ОСОБА_4 перебував на диспансерному обліку з наступними діагнозами: Хронічний бронхіт (з 1997 року); Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги ФК II АСНС. Гіпертонічна хвороба II ступеню (з травня 2001 року); Туберкульоз легень (з січня 2005 року).

Згідно відповідей Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Рівного від 12 березня 2021 року №187 та від 03 червня 2021 року №405 ОСОБА_4 був взятий на обслуговування Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Рівного згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, так як потребував постійного догляду. Упродовж періоду обслуговування з 07 листопада 2011 року по 09 вересня 2020 року послуги надавалися згідно з індивідуальним планом два рази на тиждень (а.с. 67).

ОСОБА_4 надавалися послуги із закупівлі та доставки продуктів харчування, ліків та інших товарів, допомога у приготуванні їжі, у пранні білизни та одягу, митті вікон, допомога у прибиранні житла, допомога у оформленні документів, допомога в оплаті комунальних послуг та сприяння в організації консультативних питань представлення захисту інтересів отримувачів соціальних послуг у державних і місцевих органах влади, в установах, організаціях, підприємствах, громадських об`єднаннях (а.с. 68).

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 , яка є сімейним лікарем, показала, що знала ОСОБА_4 з 2009 року, з часу, коли прийшла на дільницю №8 на посаду дільничного терапевта і ОСОБА_4 звертався до неї за допомогою. Він мав ряд захворювань, зокрема гіпертонію, хронічний бронхіт, стенокардію, були проблеми з очима та суглобами. Якщо ОСОБА_4 потребував допомоги, то до неї зверталася ОСОБА_1 та соціальний працівник, який обслуговував ОСОБА_4 . Часом ОСОБА_4 приходив сам, ходив він опираючись на паличку, а часом її викликали додому. Вона не пам`ятає, що ОСОБА_4 був у безпорадному стані.

Про те, що ОСОБА_4 не перебував у безпорадному стані підтвердив суду першої інстанції і свідок ОСОБА_13 , який був сусідом ОСОБА_4 та відвідував його за кілька днів до смерті останнього.

Таким чином, позивачкою не доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, того факту, що ОСОБА_4 , який хоч і мав певні захворювання, але перебував у безпорадному стані.

При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в с. Берег Дубенського району Рівненської області.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0590852 ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності безтерміново з 18 лютого 2016 року по причині загального захворювання по онко. Протиказана важка фізична праця з значними психоемоційними навантаженнями, тепловим та іонізуючим випромінюванням Са речовинами. Встановлено заходи щодо відновлення працездатності у вигляді спостереження ендокринолога і кардіолога, стаціонарного лікування 2-3 рази на рік (а.с. 62).

Згідно Витягу із історії хвороби (медична карта стаціонарного хворого №67/11) ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ "Дубенська ЦРЛ" з 23 грудня 2014 року з наступним клінічним діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень П, перебіг середньої важкості, інфекційне загострення середнього ступеню, ДН 1. Дисметаболічна кардіопатія. Фібриляція передсердь, тахісистолічна форма, СН П А. Ф.к. Ш. Дифузне воло. Хронічний пієлонефрит в ст. загострення.

З 18 червня 2016 року по 29 червня 2016 року ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному обстеженні і лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ "Дубенська ЦРЛ" з наступним клінічним діагнозом: Хронічний бронхіт в стадії загострення. ДН І ст. Стан після тіреоідектомії з приводу папілярної карциноми. Післяопераційний гіпотиреоз. Миготлива аритмія. СН І, що підтверджується епікризом (медична карта стаціонарного хворого №5134/456) (а.с. 72).

З 31 березня 2018 року по 10 квітня 2018 року ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному обстеженні і лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ "Дубенська ЦРЛ" з наступним клінічним діагнозом: Хронічний бронхіт в стадії загострення. ДН І ст. Постопераційний гіпотиреоз. Дисметаболічна кардіоміопатія. Фібриляція передсердь, тахісистолічна форма. Артеріальна гіпертензія, ст. 2, р 4. СН ІІ А ФК ІІІ, що підтверджується епікризом (медична карта стаціонарного хворого №2527/217) (а.с. 77).

Таким чином, відповідачкою підтверджено перебування на періодичному стаціонарному лікуванні, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям та інвалідністю.

ОСОБА_1 не доведено фактів ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідачки у зв`язку з його безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідачки, а остання відмовила у наданні такої допомоги, а тому місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 16 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Хилевич С.В.

Ковальчук Н.М.