Справа № 454/3221/21 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/1923/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

30.08.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив стягнути з відповідача в користь позивача безпідставно отримані і утримувані грошові кошти у сумі 16 557,70 грн.

Позов обґрунтовував тим, що наказами начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби № 200-ОС від 24.09.2019 року та № 201-ОС від 25.09.2019 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Кінологічного навчального центру. При звільненні позивача з військової служби відповідач нарахував та виплатив йому грошове забезпечення за серпень-вересень 2019 року в сумі 16 557,70 грн, з яких 460,97 грн - за серпень 2019 року та 15 096,73 грн - за вересень 2019 року.

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 повернув Кінологічному навчальному центру надлишково отримане ним, на думку відповідача, грошове забезпечення за серпень-вересень 2019 року у розмірі 16 557,70 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 116. Разом з тим, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.05.2019 року у справі №463/3878/19 позивача було відсторонено від посади старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) з організації оперативно-розшукової діяльності оперативно-розшукового відділу оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління Державної прикордонної служби на строк до 14 липня 2019 року включно у зв`язку зі здійсненням відносно нього кримінального провадження №0000007. Відповідно до п.2 глави 5 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» військовослужбовцям, відстороненим від посад відповідно до КПК України, з наступного після відсторонення від посад дня за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклад за військовим званням і надбавка за вислугу років. Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000007 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили 27 серпня 2019 року. Відтак, з 27 серпня 2019 року по 25 вересня 2019 року (день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Центру) позивач не вважався таким, що відсторонений від посади, а тому на день виключення його зі списків особового складу він мав право на отримання належного йому грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення). Зазначена обставина щодо наявності у позивача на день виключення його зі списків особового складу Центру права на отримання належного йому грошового забезпечення встановлена також рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі № 260/2622/20, яким зобов?язано Кінологічний навчальний центр Західного регіонального управління Державної прикордонної служби донарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки. Враховуючи наведене, вважав обгрунтованими підстави для повернення відповідачем в користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 16 557,70 грн. Просив позов задоволити.

04.10.2021 року представник Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) - Гілецький С.М. подав до суду заяву про закриття провадження у справі, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в наказі начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) № 201-ОC від 25.09.2019 року про виключення позивача зі списків особового складу зазначено, що датою закінчення проходження позивачем військової служби слід вважати 25 вересня 2019 року. 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 повернув відповідачу грошові кошти в сумі 16 557,70 грн. Таким чином, оспорювана сума була повернута позивачем після його звільнення з військової служби. Відтак, на час безпідставного набуття відповідачем оспорюваної суми грошових коштів така належала позивачу як фізичній особі не пов`язаній з публічною службою. Враховуючи наведене, вважає, що даний спір не є публічно-правовим, а стосується захисту цивільних прав та інтересів ОСОБА_1 . Таким чином, закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про належність даного спору до публічно-правового, оскільки такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) Гілецький С.М. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розглядові за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства у якому повинна розглядатися визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справи суди повинні виходити з суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин.

У статті 124 Конституції України зазначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив відшкодувати йому безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у сумі 16 557,70 грн, які були виплачені позивачу під час його звільнення з військової служби за контрактом.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є стягнення коштів, які, на думку позивача, були неправомірно отримані відповідачем за рахунок його грошового забезпечення у серпні-вересні 2019 року, коли він проходив військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України, тобто перебував на публічній службі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18), у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення».

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19), спір, який стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включається виплата заробітної плати та щомісячного грошового утримання, є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що спір, який виник між сторонами, стосується проходження позивачем військової служби, що включає виплату останньому грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 26 січня 2024 року.

Керуючисьч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра