Справа № 216/6826/23
провадження 2/216/811/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 січня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3/4044667, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 148000,00 грн. За умовами кредитного договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 12% річних від суму боргу за кредитним договором та комісію за обслуговування кредитної лінії у розмірі 2,50%. Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Станом на 19.09.2023 заборгованість відповідача перед Банком становить 198564,68 грн., з яких: 120951,12 грн - строкова заборгованість; 4128,45 грн - прострочена заборгованість; 35276,19 грн - прострочена комісія; 7795,53 грн - прострочені відсотки; 3700,00 грн - комісія; 542,01 грн - нараховані відсотки; 18500,00 - загальна сума реструктуризації по простроченій комісії; 7671,38 грн - загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку.

Зважаючи на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлялася належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзив на позовну заяву.

Разом з цим, представник позивача надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив, що позивач проти позову заперечує частково, а саме визнає позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 27554,17 грн та комісії в розмірі 11160,42 грн. Зазначає, що кредитний договір укладений з позивачем до 25.11.2027 та відповідач не бажає його розривати достроково, звернулась до Банку з пропозицією щодо укладення мирової угоди. Наразі відповідач тимчасово виїхала за межі України та не має можливості надати суду докази виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, з метою повного та об`єктивного розгляду справи просить витребувати у відповідача банківські копії документів, які підтверджують факт видачі та погашення кредиту, а також виписки по рахункам на які здійснювалось погашення кредиту, нарахування відсотків, комісії та пені.

Розглянувши дане клопотання та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд не вбачає підстав для відкладення справи з огляду на таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України в Україні запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та дії по теперішній час.

У рекомендаціях Верховного Суду України, опублікованих на офіційному веб-сайті, зокрема, зазначено: «Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.»

Оскільки на території м. Кривого Рогу та Криворізького району Дніпропетровської області активні бойові дії відсутні, Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в умовах воєнного стану не припинив здійснювати судочинство, а відповідач не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала відзив на позовну заяву, водночас її представник вдруге звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив позицію відповідача з приводу заявлених позовних вимог, проте, до клопотання не додав жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин, при цьому, документи, які слід витребувати у позивача, наявні у матеріалах справи, крім цього, відповідач не була позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про розгляд даної справи у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних, суд вважає заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи не обґрунтованою та направленою на умисне затягування розгляду справи, а тому вважає за можливе, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.11.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3/4044667, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 148000,00 грн, строком кредитування 72 місяці , тобто до 25.11.2027. За умовами кредитного договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 12,00% річних від суму боргу за кредитним договором та комісію за обслуговування кредитної лінії у розмірі 2,50%. (а.с. 12-14).

Кредитні кошти було перераховано на рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією №40227095-1 від 26.11.2021 (а.с. 21)

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.

Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору не виконуються належним чином.

Згідно з розрахунком, станом на 19.09.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 198564,68 грн., з яких: 120951,12 грн - строкова заборгованість; 4128,45 грн - прострочена заборгованість; 35276,19 грн - прострочена комісія; 7795,53 грн - прострочені відсотки; 3700,00 грн - комісія; 542,01 грн - нараховані відсотки; 18500,00 - загальна сума реструктуризації по простроченій комісії; 7671,38 грн - загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам. (а.с. 23)

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми строкової заборгованості у розмірі 120951 грн та простроченої заборгованості - 4128,45 грн.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відповідно до умов укладеного кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти), а саме, 12,00% річних від суму боргу за кредитним договором.

Позивач до позову надав розрахунок відсотків відповідно до якого заборгованість по простроченим відсоткам складає 7795,53 грн, заборгованість по нарахованим відсоткам - 542,01 грн, а також загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам - 7671,38 грн, який був перевірений судом та визнавши його арифметично та методологічно правильним суд вважає, що вимоги позивача про стягнення відсотків також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача простроченої комісії, комісії та суми реструктуризації по простроченій комісії суд, враховуючи особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», приходить до таких висновків.

Так, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які не справедливими. Умови договору є несправедливими, якщо суперечать принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Позивач нарахував відповідачу комісію за послуги, які супроводжують кредит, що на думку суду не узгоджується з вищезазначеним, тому суд приходить до висновку, що в даній частині позову слід відмовити, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 141088,49 грн, з яких: 120951,12 грн - строкова заборгованість; 4128,45 грн - прострочена заборгованість; 7795,53 грн - прострочені відсотки; 542,01 грн - нараховані відсотки; 7671,38 грн - загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам. У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2116,33 грн.

Керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 133, 136, 137, 141, 258-259, 263, 265, 268, 274, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1048, 1052, 1054 ЦК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за кредитним договором №3/4044667 від 26.11.2021, станом на 19.09.2023 у розмірі 141088,49 грн (сто сорок одна тисяча вісімдесят вісім гривень, 49 копійок), з яких: 120951,12 грн (сто двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня, 12 копійок) - строкова заборгованість; 4128,45 грн (чотири тисячі сто двадцять вісім гривень, 45 копійок) - прострочена заборгованість; 7795,53 грн (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень, 53 копійки) - прострочені відсотки; 542,01 грн (п`ятсот сорок дві гривні, 1 копійка) - нараховані відсотки; 7671,38 грн (сім тисяч шістсот сімдесят одна гривня, 38 копійок) - загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 2116,33 грн (дві тисячі сто шістнадцять гривень, 33 копійки).

У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», , місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/44;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ