Справа номер 489/1313/21 Головуючий суду першої інстанції - Рум`янцева Н. О.
Провадження номер 22-ц/812/50/24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю. В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивачів - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2023 року, ухвалене о 15 год 17 хв під головуванням судді Рум`янцевої Н. О. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено 02 жовтня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякова Олена Вікторівна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовували наступним.

Позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх тітка ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Заповіт померла не склала, дітей у неї не було.

ОСОБА_6 мала сестру ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 , а позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_8 .

У встановлений законом строк після смерті ОСОБА_6 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О. В. із заявами про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що позивачами не було подано документів, які підтверджують родинні відносини з померлою, документи, які підтверджують право власності на майно, що належало померлій та звіт про оцінку спадкового майна.

В подальшому вони дізналися, що спадщину прийняла також сусідка померлої ОСОБА_3 , яка зазначала, що вона має право на спадщину, оскільки постійно проживала протягом останніх п`яти років з померлою.

Посилаючись на наведене, позивачі просили встановити факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та померлою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як рідними сестрами та відповідно між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як рідною тіткою та племінницею; встановити факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та померлим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як рідними сестрою та братом, та відповідно між померлою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 як рідними тіткою та племінниками; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частки за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція відповідачів у суді першої інстанції

ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на те, що позовні вимоги позивачів не доведені належними доказами.

На її думку, вона має право на спадкове майно, оскільки проживала зі спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вона доглядала за ОСОБА_6 , піклувалася про її стан здоров`я, а також взяла на себе всі витрати на поховання. Вважаючи, що у неї не має спадкоємців, оскільки нею ніхто не опікувався, вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з метою отримання спадщини. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Миколаївська міська рада просила слухати справу за відсутності її представника та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та померлою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 як рідними сестрами.

Встановлено факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та померлим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як рідними сестрою та братом.

Встановлено факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 як рідною тіткою та племінниками.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 1/3 частині за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 2724 грн по 908 грн на кожного.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі довели дослідженими доказами свої вимоги, а тому за правом представлення мають право на спадкове майно їх тітки. Оскільки нотаріус відмовив їм у оформленні спадкових прав у досудовому порядку, то захист їх прав повинен бути здійснений у судовому порядку.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідач зазначала, що позивачі не підтвердили належними доказами факт родинних відносин між ними та спадкодавцем.

Вимога позивачів про визнання права власності на спадкове майно є безпідставною, оскільки після встановлення факту родинних відносин між позивачами та спадкодавцем, вони мають можливість оформити свої спадкові права, звернувшись безпосередньо до нотаріального органу.

До того ж позовна заява містить вимоги, які повинні розглядатися судом за різними видами провадження: встановлення факту - окреме провадження, а визнання права власності на спадкове майно - позовне.

Доводи інших учасників справи

Позивачами через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 14.08.2020 місцем народження ОСОБА_6 є с.Новополтавка Новобузького району Миколаївської області.

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 23 грудня 1997 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О. О., зареєстрованого в реєстрі за №1047.

До укладення шлюбу у 1960 році ОСОБА_6 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .

Згідно з довідками з Державного архіву Миколаївської області від 29 вересня 2020 року за вих. № Б-693/03-06 та від 06 жовтня 2020 року за вих. № Б-722/03-06, у книгах підвідділів РАЦС сільських Рад Привільнянського району Миколаївської області із записами про народження за 1937р, які здані на зберігання до держархіву області не в повному обсязі, відомостей народження ОСОБА_10 немає. Книги підвідділів РАЦС сільських Рад Привільнянського району Миколаївської області із записами про народження за 1936 рік до архіву на зберігання не надходили. У книгах підвідділів РАЦС сільських Рад Баштанського району Миколаївської області із записами про народження за 1936-1937рр., які здані на зберігання до держархіву області не в повному обсязі, відомостей про народження ОСОБА_10 у селах Новопавлівка та Новополтавка немає.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 14.08.2020 інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_6 відсутня.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 , яка до одруження мала прізвище ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 , що доводять свідоцтва про народження та свідоцтво про одруження.

Відповідно до довідки Державного архіву Миколаївської області від 29 вересня 2020 року за вих. № Б-1179/03-05, книги підвідділів РАЦС сільських Рад Привільнянського району Миколаївської області із записами про народження за 1927-1928 рр. до архіву на зберігання не надходили, тому підтвердити факт народження ОСОБА_13 , неможливо.

Згідно з інформацією Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 18.03.2021 у архіві відділу відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_7 , яка за заявою ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перевірка була проведена по першим та другим примірникам первинних та поновлених актових записів про смерть по Новобузькому району Миколаївської області (період з 10.02.1957 по 10.02.1964 - по первинним та поновленим актовим записам, з 11.02.1961 по 18.03.2021 - по поновленим актовим записам).

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , його батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Місцем реєстрації його народження є м.Новий Буг Миколаївської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 02.02.1983 р. серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до архівних довідок від 10.02.1994, 15.10.1997 ОСОБА_16 та її донька ОСОБА_10 перебували на примусових роботах у Німеччині з 1943 р. до травня 1945 р.

Позивачі та відповідач ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О. В. з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

16 лютого 2021 року та 01 березня 2021 року постановами приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О. В. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що неможливо встановити родинні відносини зі спадкодавцем та визначити склад спадкового майна.

У повідомленні від 04 вересня 2020 року за вих. №288/01-16 вказаний нотаріус повідомив ОСОБА_3 про те, що право на спадкування за законом у четверту чергу має бути підтверджено рішенням суду про встановлення факту проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Сірякова О. В. та ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

На підтвердження факту родинних відносин батьків позивачів із спадкодавцем до позовної заяви додані фотознімки, які долучені до матеріалів справи. Одна з фотографій, яка за словами позивачів була подарована ОСОБА_6 її батькам, має напис: «На пам`ять татові та мамі від доньки ОСОБА_17 . Під час відрядження до м.Києва 05.12.1957 р. м.Київ». Друга фотографія, яка за словами позивачів зображує ОСОБА_6 , її сестру ОСОБА_18 та позивача ОСОБА_1 , має напис: «На пам`ять кумов`ям від кумушек та племінниці. 22.12.1957 р.». Третя фотографія, яка за словами позивачів зображує ОСОБА_6 з її чоловіком ОСОБА_19 , має напис: «На довгу пам`ять дорогим татові, мамі, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 від ОСОБА_23 та ОСОБА_17 . ІНФОРМАЦІЯ_11 ». Інші фото, які зі слів позивачів, зображують їх родину, а саме бабусю ОСОБА_16 , дідуся ОСОБА_15 , тітку ОСОБА_6 , дядька та батька ОСОБА_8 , тітку та матір ОСОБА_7 , її чоловіка, племінницю ОСОБА_1 , чоловіка спадкодавиці ОСОБА_11 , синів позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , двоюрідних сестер спадкодавиці ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , написів не мають.

З пояснень свідка ОСОБА_28 випливає, що позивач ОСОБА_1 є його сусідкою, знає її все життя. У неї була тітка ОСОБА_29 , він знав її. Часто бачив ОСОБА_30 у церкві на вул.Лягіна м.Миколаєва. Йому відомо, що вони між собою родички. Він дружив з ОСОБА_24 , який є сином ОСОБА_31 . ОСОБА_32 завжди називав ОСОБА_30 бабусею. Багато років поспіль він ходив з ОСОБА_33 до церкви та вона казала, що вона є бабусею ОСОБА_24 . Вони з ОСОБА_34 мешкають у будинку, де загальний двір, тому коли він гуляв, він бачив її сім`ю, у тому числі і ОСОБА_30 .

З пояснень свідка ОСОБА_35 вбачається, що вона знає позивача ОСОБА_1 з 1982 року, була знайома з її рідною тіткою, яку звали ОСОБА_29 . ОСОБА_36 з чоловіком дядею ОСОБА_37 часто приходила до ОСОБА_38 , майже кожного дня. ОСОБА_46 ходила до церкви на АДРЕСА_2 , працювала там. ОСОБА_40 завжди називала ОСОБА_39 тіткою. ОСОБА_46 жила за ринком «Колос», ОСОБА_40 часто відвідувала її. Також вона знає родичів з ОСОБА_41 .

У суді першої інстанції обом свідкам були надані для огляду фотографії, які були приєднані до матеріалів справи. Вони впізнали на них позивача ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_42 також впізнала на всіх фотографіях ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_6 на одному фото.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом". "Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом" в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що "спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу)".

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Стаття 1262 ЦК України регламентує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з частиною 3 статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про доведення факту родинних відносин батьків позивачів з їх тіткою ОСОБА_6 та останньої з позивачами є правильним.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку з цього питання.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що дослідженими доказами не доведено факт родинних відносин з ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними.

Системний аналіз досліджених доказів свідчить, що позивачі довели вказаний факт: свідоцтво про народження ОСОБА_8 та архівні довідки про перебування ОСОБА_43 у Німеччині свідчать, що їх мати звали ОСОБА_16 . Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є дітьми ОСОБА_8 , визнали, що їх батько та ОСОБА_6 мали також сестру ОСОБА_44 , донькою якої є позивач ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 при народженні мали однакове прізвище ОСОБА_9 та по батькові ОСОБА_45 . Реєстрація народження ОСОБА_8 та ОСОБА_43 була здійснена у Новобузькому районі Миколаївської області. За життя ОСОБА_6 визнавала позивача ОСОБА_1 своєю племінницею, що підтверджується і фотографіями, де вони зображені разом. Одна з них має напис, що на ній зображена племінниця ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 .

Що стосується тверджень відповідача ОСОБА_3 про необхідність розгляду встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом у різних провадженнях (окреме та позовне), то воно є помилковим. Оскільки у справі, що розглядається, встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, то обидві вимоги мають розглядатися у позовному провадженні, що і було здійснено судом.

Безпідставним є і її посилання на те, що суд необґрунтовано задовольнив вимогу про визнання за позивачами права власності на спадкове майно, бо у позивачів не втрачена можливість звернутися до нотаріуса за оформленням спадкових прав. Оскільки нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо позивачів, то суд підставно розглянув вищевикладену вимогу у судовому порядку.

Установивши, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є племінниками спадкодавця ОСОБА_6 , їх батько ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони прийняли спадщину ОСОБА_6 , а тому мають право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом їх батькові (частина третя статті 1266 ЦК України), їм відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за цими позивачами права власності на спадкове майно, належність якого спадкодавцеві підтверджена інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Між тим суд першої інстанції, задовольняючи вказану позовну вимогу щодо ОСОБА_1 , не звернув уваги, що позивач не довела факту смерті її матері ОСОБА_7 , що є необхідним для спадкування за правом представлення.

За такого рішення суду першої інстанції щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 є помилковим, а тому підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Вказане не є перепоною для позивача в оформленні її спадкових прав після доведення факту смерті її матері.

Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що вона не є належним відповідачем по справі, а могла бути лише третьою особою, а тому не має і відшкодовувати позивачам судовий збір за подання позовної заяви, є необґрунтованим.

ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , а отже вона претендує на її спадщину, а тому правильно зазначена у справі у якості відповідача.

Оскільки позов обґрунтовано задоволено в частині трьох позовних вимог немайнового характеру та двох позовних вимог майнового характеру, то висновок суду про стягнення з неї судового збору у розмірі 2724 грн, є правильним, тому що вона є особою зацікавленою в отриманні спірного майна. Судовий збір розрахований за ставками, які діяли на час подання позовної заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на спірне спадкове майно та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , у зв`язку з чим скасував рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на спірне спадкове майно, то позивач ОСОБА_1 має відшкодувати ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн.

Керуючись ст.374-376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2023 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.