Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5949/23
Провадження №: 2/332/408/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2024 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Марченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Петракей Р.С.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Прядка Дениса Володимировича до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Прядка Д.В. з вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Фільтровій», яка розташована в м. Запоріжжі на перехресті вулиць Павлокічкаської та Фільтрової, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_1 , наніс один удар правою рукою в область голови останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта № 588п від 14.04.2023, струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин. Позивач визнаний потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. З посиланням на ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без застосування засобів технічного фіксування.

Відповідач у судове засідання 01.12.023 та 16.02.204 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду засобом поштового зв`язку та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 11.01.2024. Про причини неявки суду невідомо, відзив не подав. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявляв, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідача і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме за те, що 05 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Фільтровій», яка розташована в м. Запоріжжі на перехресті вулиць Павлокічкаської та Фільтрової, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_1 , наніс один удар правою рукою в область голови останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта № 588п від 14.04.2023, струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин, що підтверджується копією вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 ( провадження №1-кп/332/264/23). Вирок набрав законної сили 22.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.

Належність та допустимість доказів визначають ст. ст. 77,78 ЦПК України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.

Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінального правопорушення позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Протиправними діями відповідача моральному здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, оскільки погрози відповідачем здійснені із застосуванням предмету схожого на пістолет, з метою вбивства потерпілого, через що останній відчув сильні психічні переживання та тривожність за своє життя.

Внаслідок протиправних дій відповідача, потерпілим понесені значні моральні втрати, які полягають у фізичному болю та глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок несподіваного та раптового удару в область голови.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відтак, суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Оскільки позивача по справі звільнено від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, відповідно до задоволених позовних вимог в сумі 2684,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263, 265, 280, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Прядка Дениса Володимировича до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 100000 ( сто тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь на користь держави судовий збір в сумі 2684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Марченко