Справа № 626/3429/23
№ провадження 2/624/39/24
23 січня 2024 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологіка», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису, реєстровий номер 219404 від 23.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким з позивача стягнуто на користь ТОВ «Брайт Інвест» заборгованість на суму 5854,60 грн, за кредитним договором № 6/2/15/2005/980-К/223, укладеним між позивачем та ВАТ КБ «Надра» від 02.11.2005, таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначається, що 02.11.2005 нею був укладений кредитний договір № 6/2/15/2005/980-К/223 з ВАТ КБ «Надра» на придбання товару-меблів у сумі 2290 грн, строком до 31.10.2008, який позивач сплатила в повному обсязі. 28.06.2023 за місцем роботи у відділ освіти, молоді та спорту Біляївського сільської ради Лозівського району Харківської області надійшла постанова від 15.06.2023 приватного виконавця Петренка Д.О. про звернення стягнення на заробітну плату для погашення боргу у сумі 5854,60 грн на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», якому ВАТ КБ «Надра» переуступив право вимоги, крім того, 585,46 грн - винагорода приватному виконавцю, 500 грн - розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а всього 6854,60 грн. Постанова була винесена на підставі виконавчого напису, вчиненого 23.06.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим номером №219404, згідно якого у позивача нібито заборгованість за кредитом - 5804,60 грн за період з 11.02.2019 по 22 06.2021 в той час як кредитний договір укладався строком до 31.10.2008 і був сплачений. Позивач вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та такими, що не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням законодавства України. Так кредитний договір на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріально посвідчений не був, строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України для стягнення боргу минув, тому при вчиненні виконавчого напису був порушений принцип безспірності вимог при вчиненні виконавчих написів нотаріусів.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам був наданий час для подання заяв по суті.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. реєстровий № 219404 від 23.06.2021.
Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали.
Треті особи, які належним чином повідомлялись про розгляд справи у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали.
На підставі викладеного та у відповідності до ст. 280 ЦПК, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.
У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.
В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2005 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6/2/15/2005/980-К/223, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 2290 грн строком на 36 місяців, до 31.10.2008, зі сплатою відсотків у розмірі 20% річних, з щомісячною платою за управління кредитоміз розрахунку 2,5% від суми кредиту.
05.08.2020 ПрАТ «КБ «Надра» за договором №GL48N718070_blank відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6/2/15/2005/980-К в сумі 5804,60 грн.
05.07.2021 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором №GL48N718070_blank відступило ТОВ «Брайт Інвестмент» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6/2/15/2005/980-К в сумі 5804,60 грн.
23.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, вчинив виконавчий напис №219404 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №6/15/2005/980-К/223 від 02.11.2005, укладеним з ПрАТ «КБ «Надра» право за яким було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank. В подальшому, 14.04.2021 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №№GL48N718070_blank від 14.04.2021, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.02.2019 по 22.06.2021. Сума заборгованості становить 5804,60 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1134,08 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1760 грн, заборгованість по комісії 2910,52 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 50 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.
01.09.2023 ТОВ «Брайт Інвестмент» за договором №0109/К-1 відступило ТОВ «Технологіка» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6/2/15/2005/980-К в сумі 5522,20 грн.
На підставі виконавчого напису приватним виконавцем 04.11.2021 відкрито виконавче провадження №67372199. Постановою від 15.06.2023 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.
Позивач вважає вчинений виконавчий напис незаконним, оскільки порушені її права, так як напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Будучи не згодною з вказаним написом, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до пункту 1 розділу 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Таким чином, застосування положень розділу Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» при вчиненні 23.06.2021 виконавчого напису є незаконним.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого.
З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення.
Так під час розгляду справи, відповідачі та треті особи, зокрема і нотаріус, виконавчий напис якого оспорюється, мали право на подання відзиву та письмових пояснень з наданням доказів на підтвердження обґрунтування своєї правової позиції, однак своїм правом не скористались та відповідні докази суду не надали.
Отже, докази щодо подання відповідачем нотаріусу документів, що свідчать про безспірність заборгованості та що нотаріусом перевірена безспірність заборгованості суду не надані.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому суд не має можливості перевірити дотримання нотаріусом вимог закону щодо встановлення безспірності заборгованості при його вчиненні.
Як вже зазначалось судом виконавчий напис нотаріусом може бути вчинений за договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) лише у разі нотаріального посвідчення таких договорів.
Надана позивачем копія кредитного договору відміток про його нотаріальне посвідчення не містить.
Оригінал кредитного договору суду не наданий, докази його нотаріального посвідчення відсутні. Вчинення нотаріального напису за нотаріально непосвідченим кредитним договором суперечить положенням Закону.
Також судом було встановлено, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено не на документі, який встановлює заборгованість, а на окремому новоствореному нотаріусом документі, що не передбачено чинним законодавством.
Судом також встановлено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, виконавчий напис був вчинений поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, яке в цьому випадку, згідно кредитного договору виникло після 31.01.2008.
Отже, враховуючи вищенаведене, заперечення позивача проти наявності заборгованості та боргових зобов`язань перед позивачем, та відсутність доказів протилежного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, положення ч.10 ст. 84 ЦПК України, суд приходить до висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.7, ч.8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується положеням ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 1073,60 грн. Щодо решти сплачених коштів судового збору, то вони, враховуючи положення ч.4 ст.136 ЦПК України, можуть бути повернуті позивачу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Також позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Ці витрати підтверджуються договором про надання правової допомоги, актом прийому передачі виконаних робіт, квитанцією. У зв`язку з задоволенням позову ці витрати також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-268, 280-284, 288 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологіка», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис № 219404 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 23 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1036 (тисяча тридцять шість) гривень 80 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологіка» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1036 (тисяча тридцять шість) гривень 80 копійок.
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач може оскаржити рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка ст. Вольний, Кегичівського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т.В. Богачова