ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/346/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/5911/23 Категорія: 305010000 Казидуб О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Глущенка О.С. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.11.2023 (повний текст складено 06.12.2023, суддя в суді першої інстанції Казидуб О.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суму інфляційного збільшення боргу та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 28.08.2023, що складає 38661,60 грн., з яких: інфляційні збитки від простроченої суми боргу 32803,60 грн. та 3% річних 5858,00 грн.

В обґрунтування вказав на те, що відповідача постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2020 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо спричинення ДТП, у якій було пошкоджено автомобіль позивача.

Зазначена постанова суду набрала законної сили 01.09.2020 та, за доводами позивача, з цього часу у відповідача виникло грошове зобов`язання по відшкодуванню майнової шкоди.

05.06.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі №711/2619/21 ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 65322,48 грн. та 15543,58 грн. судових витрат, а всього 80866,06 грн.

Позивач у цій справі вважає за необхідне стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційного збільшення боргу та 3% річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 28.08.2023 у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, що виникло з рішення суду про відшкодування шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.11.2023 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 1300,95 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 284,61 грн. за період з 06.07.2023 по 28.08.2023, а в решті вимог відмовлено.

Суд вказав, що грошове зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу, виникло з часу набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі про відшкодування збитків, а не з часу прийняття постанови про винуватість відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, як помилково вказав позивач.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача 28.12.2023 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі.

Зазначає, що суд самостійно змінив предмет позову у справі, адже не врахував періоди часу за які позивач нараховує інфляційні втрати та 3% річних, безпідставно змінивши їх. Суд не врахував, що грошове зобов`язання у відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди виникло з моменту набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Суд не врахував правові висновки ВП ВС від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Відповідач мав знати про розмір матеріальної шкоди, завданої ним внаслідок ДТП, самостійно оглянувши пошкодження автомобіля позивача, а також після дослідження матеріалів страхової справи щодо визначення розміру страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив суд апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів в сумі 38661,60 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи з`ясовано, що 21.08.2020 постановою Соснівського районного суду м. Черкаси встановлено, що ОСОБА_2 11.08.2020 о 09 год. 24 хв. в м. Черкаси по бул. Шевченка, керуючи автомобілем Ford Fusion, д.н.з НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), виїхав на регульоване перехрестя з вул. Митницька на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 ), під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по вул. Митницька на зелений сигнал світлофора, чим порушив п. 2.3б, 8.7 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Указана постанова суду набрала законної сили 01.09.2020.

Крім того, 05.06.2023 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/2619/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі різниці між вартістю ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), та страховим відшкодуванням, що має бути виплачене страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, у розмірі 65322,48 грн., а також 15543,58 грн. судових витрат, а всього 80866,06 грн.

При розгляді справи №711/2619/21 рішенням суду також було встановлено, що позивачу здійснено страхову виплату у розмірі 32459,30 грн. відповідно до квитанції від 13.11.2020.

Відповідно до висновку експерта № 17 від 13.03.2023 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП 11.08.2020 складає 238274 грн. Вартість відновлювального ремонту даного автотранспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників з зв`язку з ДТП 11.08.2020 складає 136902,63 грн. Розмір величини коефіцієнту фізичного зносу складників 0,70, його грошовий вираз складає 78386,98 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП, що мала місце 11.08.2020, на момент ДТП становить 58515, 65 грн. Розмір матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 58515,65 грн.».

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у, зокрема, цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки на час подання позову боржником (відповідачем) не виконано його грошове зобов`язання перед позивачем, він пред`явив вимоги в цій справі про стягнення нарахованих за ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, обраховуючи час виникнення грошового зобов`язання з моменту набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 та визначаючи суму зобов`язання згідно рішення від 05.06.2023 у цивільній справі про відшкодування матеріальної шкоди від ДТП.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Крім того, зобов`язання можуть виникати з рішень судів - ч. 5 ст. 11 ЦК України.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Ураховуючи встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини та викладене вище правове регулювання, апеляційний суд констатує, що має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, що винило з рішення суду від 05.06.2023 у сумі 65322,48 грн., протягом періоду часу з 06.07.2023 (набрання рішенням суду законної сили) по 28.08.2023 (звернення з позов у цій справі до суду), відтак висновки суду першої інстанції про часткову доведеність позовних вимог є вірними та такими, що належним чином ґрунтуються на наданих сторонами доказах.

Усі заперечення скаржника, викладені в його апеляційній скарзі, зводяться до того, що у відповідача виникло грошове зобов`язання з моменту набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, однак з такими твердженнями погодитися не можна.

Так для висновків про наявність того чи іншого зобов`язання слід встановити, зокрема, сукупність таких фактів: сторони зобов`язання (кредитор та боржник), а також зміст зобов`язання в даному випадку суму коштів, яку має сплатити боржник кредитору.

За обставин цієї справи відповідну суму збитків, яку має сплатити відповідач, було встановлено лише після вирішення по суті позовних вимог у справі №711/2619/21, в якій встановлено суму страхового відшкодування, отриманого позивачем, а також фактичний розмір збитків, який не був покритий здійсненою страховою виплатою та має відшкодувати винуватець ДТП.

Таким чином до ухваленні рішення у справі №711/2619/21 сторони не мали змоги визначити обсяг грошового зобов`язання відповідача.

Слід оцінити критично посилання скаржника на те, що суд першої інстанції самостійно змінив предмет позову у справі та не врахував періоди часу за які позивач нараховує інфляційні втрати та 3% річних, оскільки позовні вимоги вирішено у тих межах, які визначив позивач, врахувавши часткове доведення заявлених до стягнення сум наданими доказами.

Посилання скаржника на те, що відповідач мав знати про розмір матеріальної шкоди, завданої ним внаслідок ДТП, самостійно оглянувши пошкодження автомобіля позивача, а також після дослідження матеріалів страхової справи щодо визначення розміру страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди, на увагу не заслуговують, адже визначення грошового еквіваленту відшкодування шкоди від пошкодження автомобіля особою, яка не володіє спеціальними знаннями експерта у сфері авто товарознавчої оцінки шляхом візуального огляду пошкоджень об`єктивно неможливе.

Крім того, здійснена оцінка страховиком при визначенні розміру страхового відшкодування не спричиняє у сторін деліктного правовідношення жодних грошових зобов`язань, адже стосується лише можливої страхової виплати потерпілій особі на майбутнє, сума якої відкореговується в подальшому, зокрема, за рішенням суду.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.11.2023 у даній справі належить залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.11.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 31.01. 2024.

Суддя-доповідач

Судді