Номер провадження: 22-ц/813/853/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зміну черговості одержання права на спадкування шляхом визнання права на спадкування, усунення від права на спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Тополевої Ю.В. 07 лютого 2022 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просила суд встановити факт, що має юридичне значення - що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьком та матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; встановити факт, що має юридичне значення, що мати позивача, ОСОБА_6 , та батько ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , є рідними братом та сестрою; встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ; змінити черговість одержання ОСОБА_2 права на спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши за ОСОБА_2 право на спадкування в порядку другої черги спадкування за законом; усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одесі.

Позов обґрунтований тим, що після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач, як спадкоємець за правом представлення, 11.06.2019 року звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про оформлення спадщини. Вказувала, що 13.12.2019 року вона отримала від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори лист «Щодо надання інформації» в якому її повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_7 неможливо в зв`язку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Крім того, зазначала, що в матеріалах спадкової справи наявна заява спадкоємця попередньої черги про відмову від прийняття спадщини за законом не на її користь. 30.04.2021 року вона звернулася з заявою до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом або про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 30.04.2021 року державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та в матеріалах спадкової справи наявна заява спадкоємця попередньої черги про відмову від прийняття спадщини не на користь позивача. Сторона позивача зазначала, що нею вжито заходів щодо підтвердження родинних відносин з спадкодавцем шляхом звернення до державного архіву Полтавської області, Кобеляцького РВ ДРАЦС, щодо надання відомостей про надання копії актових записів та повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , однак отримано відповідь щодо неможливості надання копій актових записів у зв`язку із значною втратою документів довоєнного часу в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 року) нацистськими загарбниками. Документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею та ОСОБА_7 позивач не має можливості, крім того, існує спір про право на спадкування за законом, а тому встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки, та встановити даний факт іншим шляхом, аніж в судовому порядку, не надається можливим.

ОСОБА_1 16.03.2020 року було подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якому, після зміни предмету позову, позивач просила суд визнати факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 ; визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; 1/2 частку будинку АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов обґрунтований тим, що померла ОСОБА_7 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , у зв`язку із чим остання, після смерті ОСОБА_7 , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 не було надано оригінали документів на спадкове майно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2022 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьком та матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є рідними братом та сестрою.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінено черговість одержання ОСОБА_2 права на спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши за ОСОБА_2 право на спадкування в порядку другої черги спадкування за законом.

В іншій частині позову - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову первісного відмовити, та задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданими апелянтом доказами підтверджується, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , оскільки їхні матері - ОСОБА_9 (мати апелянта) та ОСОБА_10 (мати спадкодавиці) були рідними сестрами, і їх спільними предками є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є їх рідними бабусею та дідусем.

Також належним доказом про встановлення факту родинних відносин є те, що племінниця померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_13 , відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1 , про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву.

Крім того, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що померла ОСОБА_7 перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, що є обов`язковою умовою для задоволення позову про зміну черговості на спадкування.

У письмових поясненнях від 11.12.2023 року ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 не може бути спадкоємцем за правом представлення, оскільки у неї зі спадкодавцем немає спільного предка, спільного діда, а тому апелянт взагалі не являється спадкоємцем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 було укладено шлюб, від якого народилося двоє дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , актовий запис № 3344 (т. 1 а. с. 37), та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб, актовий запис № 322, Серії НОМЕР_2 , 11.03.1958 року було укладено шлюб між ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а. с. 36), від якого ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_19 , актовий запис № 1746, яка ІНФОРМАЦІЯ_7 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_17

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 4229, Серії НОМЕР_3 (т. 1 а. с. 8).

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.11.2019 року, а також згідно матеріалів спадкової справи № 602/2019 до майна ОСОБА_7 , спадкодавцю належало на праві власності наступне нерухоме майно:

- 1/2 частка квартири АДРЕСА_4 , яка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2005 року. Право власності зареєстроване 20.04.2006 року у встановленому законом порядку;

- 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 , яка належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1996 року, видане Управлінням ЖКХ виконкому ОМР. Право власності зареєстроване 20.04.2006 року у встановленому законом порядку;

- квартира АДРЕСА_5 , яка належала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2014 року;

- 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_3 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 мала рідного брата, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12, який від шлюбу з ОСОБА_20 мав доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є племінницею спадкодавця та спадкоємцем другої черги за правом представлення, даний факт сторонами не оспорювався.

Згідно свідоцтва про смерть, актовий запис № 1, Серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 помер брат спадкодавця, ОСОБА_16 .

Спадкоємицею ОСОБА_16 є його донька, громадянка РФ, ОСОБА_13 , яка є спадкоємцем за правом представлення щодо майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заяви від 01.06.2019 року, складеної нотаріусом Піонерського нотаріального округу, Калінінградської області Виноградовою Л.С., зареєстрованої в реєстрі № 39/9-н/39-2019-1-1035, ОСОБА_13 , громадянка Російської Федерації, відмовилась від належної їй частки на спадщину, що залишилась після смерті громадянки ОСОБА_7 , на користь двоюрідної сестри спадкодавця - ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 74).

31.07.2019 року Листом державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса повідомив ОСОБА_13 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_1 , на користь якої здійснена відмова, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутня нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження батька, ОСОБА_16 .

Рішенням Світлогорського міського суду Калінінградської області від 12.10.2020 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_18 .

Згідно заяви від 22.05.2019 року, яка надійшла до Малиновської державної нотаріальної контори 04.06.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області 22.05.2019 року, ОСОБА_1 заявила себе двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняла спадщину, спадкова справа № 602/2019 (т. 2 а. с. 5).

Згідно заяви від 11.06.2019 року, складеної нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса, позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину після ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа № 602/2019 (т. 2 а. с. 15 об.).

13.12.2019 року Листом державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю у матеріалах спадкової справи документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та наявність в матеріалах спадкової справи заяви спадкоємця попередньої черги про відмову від прийняття спадщини за законом не на користь позивача (т. 1 а. с. 44).

30.04.2021 року ОСОБА_2 подала до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом або про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З постанови державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 30.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та наявності в матеріалах спадкової справи заяви спадкоємця попередньої черги про відмову від прийняття спадщини не на її користь.

Згідно постанови державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 30.01.2021 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та відсутності у матеріалах спадкової справи оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно(т. 1 а. с. 100).

ОСОБА_2 вжито заходів щодо підтвердження родинних відносин з спадкодавцем шляхом звернення до державного архіву Полтавської області, Кобеляцького РВ ДРАЦС, щодо надання відомостей про надання копії актових записів та повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . Згідно відповіді Кобеляцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22.09.2020 року, отримати копії актових записів про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , актовий запис про шлюб ОСОБА_21 зі ОСОБА_22 , запису про шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_4 не надається за можливе у зв`язку із значною втратою документів довоєнного часу в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 року) нацистськими загарбниками.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів України.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Статтями 1216, 1218 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Аналіз абз. 2 ч. 1 ст. 1265 ЦК України дозволяє зробити висновок, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Вона надає можливість встановити «відстань» між спорідненими особами (родичами за походженням), причому така «відстань» може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок, чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов`язує.

Згідно ст. 1266 ЦК України, спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом, при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.

Тобто, спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яка відкривається з дня смерті особи або з дня, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Пунктом 25 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може. У разі, коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в ст. 1266 ЦК України, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Пунктами 4.6. п. 2 гл.. 10 розд. ІІ Порядку передбачено, що спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття.

Предметом розгляду даної справи є встановлення фактів, що має юридичне значення, спадкування нерухомого майна, що належала спадкодавцю та визнання за спадкоємцем права власності на успадковане майно.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що для кровного споріднення характерним є ступені споріднення, тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках.

Так, до родичів третього ступеня споріднення відносяться рідні дядько та тітка спадкодавця, діти дядька та тітки (двоюрідні брати і сестри) спадкодавця спадкують у порядку представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України.

Таким чином, двоюрідні брат і сестра, знаходяться в родинному зв`язку по дідові або бабі з дітьми їхніх синів або дочок, тобто мають спільного діда і бабу або одного з них.

Отже, основу бокової лінії складає походження осіб від спільного предка. Таким спільним предком можуть виступати дід і баба або один із них.

При встановленні ступеня споріднення спадкодавця, ОСОБА_7 з її «двоюрідними сестрами» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначальним є встановлення спільного предка, яким для двоюрідної сестри буде їх дід.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 доведено у судовому засіданні (показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , фото світлини, свідоцтва про народження позивача та ОСОБА_7 ), що ОСОБА_7 походить з роду ОСОБА_26 , їх спільним дідом є ОСОБА_3 , від якого походять батько спадкодавця - ОСОБА_5 та мати ОСОБА_2 - ОСОБА_27 , які між собою є рідними братом та сестрою.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є онуками ОСОБА_3 , а тому вважаються прямими кровними родичками, двоюрідними сестрами та перебувають у четвертому ступені споріднення.

ОСОБА_2 , як двоюрідна сестра спадкодавця ОСОБА_7 , має четвертий ступінь споріднення із спадкодавцем і належить до п`ятої черги спадкоємців за законом. За правом представлення своєї матері ОСОБА_28 , яка була рідною тіткою спадкодавця і померла до відкриття спадщини, позивач набула права на спадкування у третю чергу за законом.

При цьому факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є недоведеним, оскільки ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що спадкодавець та ОСОБА_1 мають спільного предка, від якого походить мати спадкодавця, ОСОБА_29 та мати ОСОБА_1 - ОСОБА_30 аналогічно не доведено й те, що ОСОБА_29 та ОСОБА_30 є рідними сестрами, так як матеріали справи не містять відомостей щодо зміни прізвища матері ОСОБА_1 з ОСОБА_31 на ОСОБА_32 .

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що наданими апелянтом доказами підтверджується, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , оскільки їхні матері - ОСОБА_9 (мати апелянта) та ОСОБА_9 (мати спадкодавиці) були рідними сестрами, і їх спільними предками є ОСОБА_11 та ОСОБА_33 , які є їх рідними бабусею та дідусем.

Колегія суддів зазначає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 походить з роду ОСОБА_31 , її мати та ОСОБА_34 були рідними сестрами, що не надає апелянту права на спадкування за правом представлення, оскільки у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 відсутній спільні предки (баба, дід).

У той же час, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 походять з роду Голик, та спільним дідом для позивача та спадкодавця є ОСОБА_3 , від якого походить батько спадкодавця - ОСОБА_5 , та мати позивачки - ОСОБА_28 .

Не може бути належним доказом про встановлення факту родинних відносин те, що племінниця померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_13 , відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1 , про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву, оскільки, по-перше, вказані дії свідчать лише про волевиявлення ОСОБА_13 , та по-друге, така відмова здійснена на користь ОСОБА_1 , яка не відноситься до жодної із черг спадкування, а тому не є спадкоємцем за законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що встановлені обставини є підставами для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та, одночасно, для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача із померлою ОСОБА_7 , то суд дійшов правильного висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягали з наступних підстав.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю до уваги судом беруться показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання); фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Ухвалюючи рішення про відмову в цій частині позовних вимог щодо встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_7 , тобто наявність у них сім`ї, у період протягом п`яти років до моменту смерті останньої, матеріали справи не містять.

При цьому самі лише показання свідків про проживання позивача із спадкодавцем однією сім`ю не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні ст. 3 СК України.

Крім того, згідно листа приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, а також наявності заяви спадкоємця попередньої черги про відмову від прийняття спадщини за законом не на користь ОСОБА_2 , а тому визначений позивачем спосіб захисту порушених, або невизнаних прав шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років не може вважатись ефективним.

Щодо позовних вимог про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2019 року по справі № 766/810/17.

Та обставина, що ОСОБА_1 не спілкувалися із ОСОБА_7 протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги, на підставу чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову у відповідній частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування.

За змістом ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, привітання зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 року у справі № 401/2614/17 наголосив, що належними доказами, які підтверджують безпорадній стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2023 року у справі №361/4064/19 зазначив, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що остання тривалий час надавала ОСОБА_7 матеріальну та іншу допомогу, опікувалася нею, доглядала спадкодавця та забезпечувала всі потреби ОСОБА_7 .

Так, надані позивачем копії медичної документації ОСОБА_7 та фіскальні чеки щодо придбання медичних препаратів (т. 1 а. с. 18-25) не є належними доказами у справі, оскільки свідчать лише про те, що ОСОБА_2 оплачувались ліки у короткотривалий період квітня 2019 року, тобто тоді, коли спадкодавець потрапила до лікарні, та вказані документи не підтверджують, що ОСОБА_2 саме тривалий час надавала ОСОБА_7 матеріальну допомогу у лікуванні.

Показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки вказані особи є родичами позивача, крім того, їх показання були неконкретизованими та не містили відомостей про конкретні факти та їх визначення у часі.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 перебувала у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги та не мала можливості забезпечувати себе самостійно.

Колегія суддів також враховує, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 виповнилося 74 роки, тобто, вона також є особою похилого віку, у зв`язку із чим обгрунтовані сумніви викликає можливість у позивача, зареєстрованим місцем проживання якої є АДРЕСА_6 , надавати матеріальну та іншу допомогу, опікуватися, доглядати та забезпечувала всі потреби ОСОБА_7 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_7 , що знаходиться на значному віддаленні від місця проживання позивача.

Встановивши, що ОСОБА_2 не довела належними і допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у неї могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, зокрема факт перебування померлої у безпорадному стані, неможливість останньої здійснювати догляд за собою, а також перебування спадкодавця на її матеріальному забезпеченні, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні її вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_7 .

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції частково неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог щодо зміни черговості прийняття спадщини, у зв`язку із чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2022 року підлягає скасуванню у вказаній частині. Також перерозподілу підлягають і судові витрати. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, враховуючи те, що ОСОБА_2 фактично не понесла витрат на оплату судового збору, а у задоволенні зустрічного позову було відмовлено, то стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 10000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 також понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн., що підтверджується детальним описом робіт, актом про прийняття-передачу наданих послуг, копіями квитанцій та копією договору про надання правової допомоги (т. 3 а. с. 107-113), які, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, необхідно стягнути з ОСОБА_1 у розмірі 6000 грн. (три із шести заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2022 року- скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування шляхом визнання права на спадкування в порядку другої черги спадкування за законом.

Постановити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання права на спадкування в порядку другої черги спадкування за законом- відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір у розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 22 січня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе