Справа № 442/824/22 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/3715/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Марко О.Р.,

з участю представника апелянта адвоката Подольського В.О., представника боржника адвоката Воробця С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу компанії MONTMONTAZA- Energetika d.o.o., яка підписана представником Подольським Вадимом Олеговичем, на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (далі ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина») звернулося в суд із заявою, в якій просило визнати виконавчий документ дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню повністю.

Заява мотивована тим, що дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, виходячи з таких підстав:

- наявна чинна ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2022 року, якою визнано виконавчий документ - дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 08 серпня 2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, таким, що не підлягає виконанню;

- дублікат виконавчого листа виданий 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за своїм змістом не відповідає оригіналу цього документа, виданого на виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року, а саме в частині стягувача, тим самим замінено останнього;

- дублікат не відповідає вимогам законодавства, зокрема, в такому не зазначено повне найменування стягувача, такий не містить підпису судді та не скріплений печаткою суду;

- дублікат видано після спливу строку пред`явлення його до виконання, що робить його, з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2022 року, фактично анульованим, тобто на його підставі не може існувати заборгованість боржника перед стягувачем. Строк пред`явлення його до виконання сплив 26 серпня 2016 року, що давало підстави приватному виконавцю для його повернення стягувачу, станом на 2023 рік. Цей строк стягувачу не поновлений.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Ухвала суду мотивована тим, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 08 травня 2023 року, закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який був визначений до 26 серпня 2019 року. Цей строк стягувачем не поновлений. Зазначивши у тексті дублікату виконавчого листа від 23 січня 2023 року стягувачем іншу юридичну особу, судом першої інстанції, по суті, здійснено заміну суб`єкта, на користь якого повинно відбутися стягнення згідно із первинним виконавчим документом, виданим 06 липня 2007 року, що свідчить не про допущену помилку у виконавчому документі (яка не є технічною опискою), а саме про помилковість його видачі.

Ухвалу суду оскаржила компанія MONTMONTAZA- Energetika d.o.o., подавши в грудні 2023 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Подольським Вадимом Олеговичем, в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірно висновку про пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, адже такий почав збігати знову з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 11 червня 2020 року, відтак, виконавчий лист міг бути пред`явленим до 11 червня 2023 року, у той час як його пред`явлено приватному виконавця у травні 2023 року, тобто в межах строку. Дані обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню, адже встановлені судами апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду справи № 442/824/22. З урахуванням встановленого в судому порядку факту правонаступництва стягувача, особа, яка подала апеляційну скаргу вважає вірним зазначення у виданому дублікаті саме правонаступника, а не право попередника. Вказує, що подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі, рішення в якій не виконується протягом 16 років, є зловживанням процесуальними правами з боку боржника, адже такі спрямованість таких має на меті завадити виконанню судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників стягувача та боржника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається боржником подано заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню дубліката виконавчого листа, виданого 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у даній справі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26.06.2013року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Півень проти України» заява № 56849/00, 29 червня 2004 року, суд дійшов висновку, що відповідно до українського законодавства саме на державній виконавчій службі лежить обов`язок належно, у повному обсязі і без затримок виконувати рішення суду, що передбачає вжиття всіх необхідних заходів, які передбачені законом і повинні привести до виконання рішення.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В абзаці першому частини першому статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі вирішення питання про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; забезпечення виконання судового рішення; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; звернення стягнення на грошові кошти, що належать третім особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; зупинення виконання (дії) судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження суд вносить відповідну ухвалу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше двох днів з дня її постановлення у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина сьома статті 431 ЦПК України).

Аналогічна за змістом норма міститься в підпункті 17.2 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Таким чином, за наявності передбачених законом підстав визнанню таким, що не підлягає виконанню, належить дублікат виконавчого документу, виданий на виконання відповідного судового рішення, який є відтворенням його оригіналу, є тотожним за змістом та має силу первісного документа, а не виконавчий лист, який є втраченим документом і не може бути виконаний.

З огляду на те, який виконавчий документ визнається таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2022 року, якою визнано виконавчий документ - дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 08 серпня 2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, таким, що не підлягає виконанню, не входить до обставини, які підлягають з`ясуванню та дослідженню у справі, що переглядається.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Під час розгляду справи № 442/824/22 судами апеляційної та касаційної інстанції встановлено такі обставини:

«15 вересня 2004 року міжнародний арбітражний центр Австрійської федеральної економічної палати прийняв арбітражне рішення у справі № 2-2465-2006, відповідно до якого з ВАТ «НПК - Галичина» стягнено на користь фірми «Монтмонтажа-Інженірінг TOB» 3 392 447,34 дол. США, а також 258 391,75 євро понесених витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2005 року у справі № 2-5/2005р надано дозвіл на примусове виконання цього арбітражного рішення про стягнення з ВАТ «НПК - Галичина» на користь фірми «Монтмонтажа-Інженірінг TOB» 3 392 447,34 дол. США, відсотків у розмірі 1 077 919,28 дол. США, судових витрат в сумі 232 391,75 євро, що в національній валюті становить 25 096 073,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду України касаційну скаргу ВАТ «НПК - Галичина» задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2005 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 28 листопада 2006 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2007 року, надано дозвіл на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року про стягнення з ВАТ «НПК - Галичина» на користь фірми «Монтмонтажа-Інженірінг TOB» 3 392 447,34 дол. США, відсотків у розмірі 1 606 881,77 дол. США, судових витрат у розмірі 232 391,75 євро, що в національній валюті становить 26 783 642,64 грн.

06 липня 2007 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області видав виконавчий лист № 2-2465/2006, на підставі якого Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС) відкрив виконавче провадження. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 04 червня 2010 року.

Постановою ВПВР ДДВС від 26 серпня 2016 року виконавчий лист № 2-2465/2006 повернено стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 вересня 2019 року про виправлення описки, заяву представника фірми «Монтмонтажа-Інженірінг TOB» Стогова В. С. про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

08 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області видав дублікат виконавчого листа № 2-2465-2006 зі строком пред`явлення до виконання 04 червня 2010 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2021 року у справі № 442/3755/18 заяву компанії MONTMONTAZA-Energetika d.o.o. задоволено, виправлено помилку у дублікаті виконавчого листа, виданому на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року (справа № 442/3755/18) на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року у справі № 2-2465/2006, із зазначенням ідентифікаційного коду стягувача - фірми «Монтмонтажа-Інженірінг TOB» - 4 замість - 1.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «НПК - Галичина» задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви MONTMONTAZE-Energetika d.o.o. про виправлення помилки у дублікаті виконавчого листа.

20 вересня 2018 року головний державний виконавець ВПВР ДДВС Медведєвим О. В. на підставі дубліката виконавчого листа прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 57259018, яке закінчено постановою від 11 червня 2020 року.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 11 червня 2020 року провадження закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з надходженням до органу ДВС ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2020 року №442/2826/20.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2020 року у справі № 442/2826/20 за заявою ПАТ «НПК - Галичина» про визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з-поміж іншого, відповідно до пункту 17.3 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів до розгляду судом заяви, витребувано з ВПВР ДДВС дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-2465-2006, виданий 08 серпня 2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, та зобов`язано повернути зазначений документ.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2022 року заяву ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий документ - дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданий 08 серпня 2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, таким, що не підлягає виконанню. Роз`яснено стягувачу, що він може звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність із зазначеними вимогами, і це не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ до виконання.

У справі, яка переглядається, виконавчий лист видано 06 липня 2007 року, він міг бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.

Враховуючи те, що 26 серпня 2016 року державний виконавець повернув виконавчий документ, строк пред`явлення такого документа до виконання перервався.

Вдруге виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання 20 вересня 2018 року, після видачі його дубліката на виконання судового рішення, яке набрало законної сили та не скасоване. Тобто, його повторне пред`явлення відбулося в межах строків, визначених чинним законодавством, з урахуванням того, що такий строк перервався первинним пред`явленням, та почав відлік знову після повернення виконавчого листа 26 серпня 2016 року.

Постановою державного виконавця від 11 червня 2020 року виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 39 та статті 40 Закону № 1404-VIII у зв`язку з надходженням до органу ДВС ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2020 року №442/2826/20.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у зв`язку з винесенням державним виконавцем 11 червня 2020 року постанови про закінчення виконавчого провадження строк пред`явлення до виконання виконавчого листа знову перервався, перебіг цього строку почався заново.

Із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого листа компанія MONTMONTAZA-Energetika d.o.o. звернулася 09 лютого 2022 року, тобто в межах строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Висновки суду апеляційної інстанції про те, що заява компанії MONTMONTAZA-Energetika d.o.o. про видачу дубліката виконавчого листа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку, відповідають правильному застосуванню норм матеріального права та висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19)».

Враховуючи преюдиційність фактів, зокрема, щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановлених у згаданій справі, враховуючи, що у справі, що переглядається виконавчий лист (дублікат) пред`явлено до виконання у травні 2023 року, тобто в межах трьох років з моменту закінчення виконавчого провадження, яке мало місце 11 червня 2020 року, колегія суддів вважає невірними мотиви суду першої інстанції щодо пропуску цього строку, а також такими, що спрямовані на переоцінку преюдиційних фактів за відсутності для цього передбачених законом підстав.

Також під час апеляційного розгляду не встановлено, що дублікат про визнання якого таким, що не підлягає виконанню подано боржником заяву, не містить підпису судді та не скріплений печаткою суду.

Щодо мотивів суду про невідповідність дубліката вимогам законодавства, зокрема, що у ньому не зазначено повне найменування стягувача та помилково зазначено (що не може вважатися технічною опискою) нового стягувача, а саме його правонаступника.

Судами встановлено, що 01 жовтня 2018 року між юридичними особами, створеними за законодавством республіки Хорватії MONMONTAZA d.d. та MONTMONTAZA -Energetika d.о.о. було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до MONTMONTAZA-Energetika d.o.o. перейшли всі права вимоги до ВАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року у справі № 442/1841/19, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, замінено стягувача у виконавчому провадженні юридичну особу Республіки Хорватія MONMONTAZA - INZENJERІNG d.o.o. його правонаступником - юридичною особою за законодавством Республіки Хорватія MONMONTAZA - Energetika d.o.o.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня

2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 червня

2021 року у справі за заявою представника юридичної особи за законодавством Республіки Хорватія Montmontaza-Energetika d.o.o. Курінського Олександра Георгійовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс Галичина», юридична особа за законодавством Республіки Хорватія Montmontaza-Inzenjering d.o.o., Відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки, станом на момент видачі дубліката виконавчого листа у справі, що переглядається стягувачем є компанія MONMONTAZA - Energetika d.o.o., котра є законним правонаступником попереднього стягувача - MONMONTAZA - INZENJERІNG d.o.o., зазначення у ньому саме правонаступника, а не правопопередника, а також усіх його ідентифікуючих даним, не може бути у розумінні статті 432 ЦПК України підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права, і це призвело до невірного вирішення питання по суті.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу компанії MONTMONTAZA- Energetika d.o.o., яка підписана представником Подольським Вадимом Олеговичем, задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року скасувати, прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про визнання виконавчого документа дубліката виконавчого листа по цивільній справі 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданого 23 січня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню повністю - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич