Справа № 489/7684/23
Провадження № 2/489/434/24
15 січня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В листопаді 2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 18 582,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 6 447,95 грн., 3 % річних в розмірі 1 340,96 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судового збору.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.04.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ», було укладено електронний договір позики № 2107414 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ».
Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 6 000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 12.05.2021 року. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених договором.
Пунктом 2.4.4 договору позики передбачено, що процентна ставка становить 1,99 % від суми позики в день за кожен день користування позикою.
ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.
13.05.2021 ОСОБА_1 здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 1 919,40 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору позики сторони погодили новий строк позики - до 12.06.2021.
Станом на 12.06.2021 ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, чим порушила умови укладеного договору.
Надалі відповідач оплати за договором не здійснювала.
10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги за договорами позики, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем.
01.11.2023 між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електронну пошту, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору.
Заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 6 000,00 грн - сума кредиту; 9 552,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 3 030,00 грн. - сума процентів за прострочену позику, а всього 18 582,00 грн.
Оскільки ОСОБА_1 не було у встановленому порядку повернуто суму кредиту, їй було нараховано інфляційні втрати за період з червня 2021 року по червень 2023 в розмірі 6 447,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 1 340,96 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 18 582,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 447,95 грн., 3 % річних в розмірі 1 340,96 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, 12.01.2024 від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів на дві адреси, а також направленням смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у позові, яке не доставлено. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено електронний договір позики № 2107414 про надання споживчого кредиту. За умовами даного договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти і інші платежі, передбачені договором (а.с. 21-27).
Згідно п.п. 2.3.1 - 2.3.4 договору: тип позики - короткострокова, сума позики складає 6 000,00 гривень; мета придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики: до 12 травня 2021 року (30 днів).
Відповідно до п. 2.4.3, 2.4.4 договору середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий, фіксований 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою.
Відповідно до п. 4.1.1 договору позикодавець зобов`язаний перерахувати суму позики на вказані банківські реквізити позичальника.
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало позику в сумі 6 000,00 грн. на картковий рахунок позичальника (номер картки НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою ТОВ ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ від 21.041.2023 за вих. № 6209-ВП (а.с. 32).
13.05.2021 ОСОБА_1 здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 1 919,40 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору позики сторони погодили новий строк позики - до 12.06.2021 (а.с. 19-20).
Станом на 12.06.2021 ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, чим порушила умови укладеного договору.
Надалі відповідач оплати за договором не здійснювала.
10.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступив ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 71-77).
01.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (портфель заборгованості) (а.с. 103-109).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-11/23-Ф від 01.11.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2107414, в загальному розмірі 18 582,00 грн. (а.с. 83).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.
Позивачем надано суду письмову форму укладеного між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» договору позики № 2107414 від 12.04.2021 року.
ТОВ «МАНІФОЮ» виконало свої обов`язки за Договором № 2107414, в той час як відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість в загальному розмірі 18 582,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач, посилаючись на прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, просить суд стягнути з нього інфляційні втрати за період з червня 2021 року по червень 2023 в розмірі 6 447,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 1 340,96 грн.
Разом з тим, визначаючи належність правових підстав для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних, суд враховує наступне.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом а час розгляду даної справи.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних за період з з червня 2021 року до 23.02.2022 - відсутні. Відповідно позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають частковому задоволенню - в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за його користування в загальному розмірі 18 582,00 грн., інфляційних втрат за період з червня 2021 до січня 2022 року в розмірі 668,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 23.02.2022 в розмірі 392,51 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Столітнім М.М. надано суду:
- копію договору про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»;
- копію рахунку на оплату від 08.11.2023;
- копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору від 10.07.2023 № 10/07-2023;
- копію платіжної інструкції № 1470 від 08.11.2023 про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1423361;
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката Столітнього М.М. у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (74,49 %), відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 599,45 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором позики № 2107414 від 12.04.2021 року станом на 08.11.2023 в розмірі 19 643,46 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок три гривні 46 копійок), з яких: 6 000,00 грн. - сума кредиту; 9 552,00 грн. - сума процентів за користування кредитом, 3 030,00 грн. - сума процентів за прострочену позику, 668,95 грн. - інфляційні втрати, 392,51 грн. 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1 599,45 грн. (одна тисяча шістсот п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 45 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 15.01.2024.
Суддя Г.А.Микульшина