КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/2939/21 Головуючий у 1 інстанції: Твердохліб Ю.О.
провадження №22-ц/824/2133/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
УХ В А Л А

Іменем України

29 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувшизаяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року позивач (ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія») звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за спожиту за договором № 400460475 електричну енергію у розмірі 26 876,26 грн та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» вказував, що між ОСОБА_1 та ТОВ "КИЇВСЬКЕ ОБЛАСНЕ ЕК" укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400460475 від 01.01.2019 року шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання елекnричної енергії постачальником універсальних послуг. Об`єкт постачання елекричної енергії - житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою відповідача від 10.06.2019 року про укладення договору реструктуризації заборгованості.

Приєднавшись до договору? відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема? здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Станом на момент звернення до суду у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період від січня 2019року до січня 2021 року на загальну суму 75 202 грн за спожиту енергію.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором були порушені законні права та інтереси позивача.

Вказував, що 10.06.2020 року відповідач звернувся до позивача із заявою про реструктизацію заборгованості.

12.06.2020 року між заявником та боржником укладено договір про реструктизацію заборгованості в розмірі 98 738,44 грн, однак, не зважаючи на це, боржником не здійснюється повна та своєчасна оплата вартості спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400460475 від 01 січня 2019 року у розмірі 26 876 гривень 26 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у позові відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного від 16 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення із зазначенням поважності причин його пропуску та подати документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка про доходи членів його сім`ї, довідка про відсутність у його власності рухомого, нерухомого майна, земельної ділянки, паю тощо).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року, а саме: доплатити судовий збір.

25 січня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить заборонити ТОВ «Київська обласна ЕК», 08132, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул.. Київська, 8-в, здійснювати будь-які дії направлені на обмеження чи припинення електропостачання в дачному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 до розгляду справи в Київському апеляційному суді.

Заяву обґрунтовує тим, що з ухваленням Постанови КМУ від 29.12.2023 року № 1405 постачальникам електроенергії дозволено відключати споживачів від електропостачання. Вказує, що у зв`язку з цим він опинився під загрозою відключення електропостачання до розгляду апеляційної скарги в Київському апеляційному суді.

Зауважує, що TOB «КОЕК» не звернулася до виконавчої служби з проханням стягнення заборгованості в цивілізований спосіб, а тому, на його думку, намагається помститися відповідачу за те, що він оспорював через суд розмір заборгованості.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суд (постанова від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Згідно до вимог ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не доведено жодними належними та допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасників справи, за захистом яких вона звернулася до суду із позовом про визнання договору нікчемним, зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: