Справа №601/1950/21
Провадження № 2/601/8/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1950/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю,

з участю: ОСОБА_1 та її представника адвоката Зембри Є.Й.,

представника ОСОБА_2 адвоката Корфа П.К.,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такі транспортні засоби: автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см. куб.; самоскид-С вантажний марки Камаз 55102, 1983 року випуску, об`єм двигуна 10850 см. куб.; причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску; автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1997 см. куб. Просить в порядку поділу майна подружжя автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1997 см. куб виділити у власність ОСОБА_1 , а автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см. куб. виділити у власність ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 89 268 грн. 82 коп. в якості грошової компенсації решти транспортних засобів, визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такі меблі та побутову техніку, що знаходяться у житловому будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 : холодильну камеру; морозильну камеру; кухонний комбайн марки «MOULINEX»; мікрохвильову піч; сушарку; пральну машину; кухонний гарнітур; кухонну витяжку; комп`ютерний столик Комфорт; стаціонарний комп`ютер; стіл-тумбу Монтеррей; спальний гарнітур білого кольору; м`яку частину (диван з кріслами) у вітальню; ванну; бойлер; унітаз та в порядку поділу майна подружжя: виділити ОСОБА_1 у власність такі меблі та побутову техніку, що знаходяться у вищевказаному житловому будинку: морозильну камеру, сушарку, стаціонарний комп`ютер, спальний гарнітур білого кольору, бойлер; виділити у власність ОСОБА_2 : холодильну камеру, кухонний комбайн марки «MOULINEX», мікрохвильову піч, пральну машину, кухонний гарнітур, кухонну витяжку, комп`ютерний столик "Комфорт, стіл-тумбу "Монтеррей, м`яку частину (диван з кріслами) у вітальню, ванну, унітаз. Заяву обгрутовує тим, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 1995 року по 15 листопада 2016 року. За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі позивачка з чоловіком придбали чотири автомобілі: автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,; самоскид-С вантажний марки Камаз 55102, 1983 року випуску; причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску та автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин вказані транспортні засоби залишилися у користуванні чоловіка. На даний час у позивача виникла необхідність у використанні одного з транспортних засобів, а саме легкового автомобіля марки "Peugeot Expert", а тому, маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, в липні 2021 року звернулася до відповідача з проханням передати цей автомобіль у її користування. Однак відповідач на її пропозицію не погодився. Після звернення адвоката до Територіального сервісного центру МВС № 6143 із адвокатським запитом позивач з`ясувала, що станом на 11 серпня 2021 року за відповідачем зареєстровані лише два транспортні засоби - автомобіль вантажний малотонажний-В марки IF А MULTICAR 25 М" та автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки "Peugeot Expert". Таким чином, відповідач без згоди позивачки відчужив два транспортні засоби, що належали до спільної сумісної власності подружжя: самоскид-С вантажний марки "Камаз 55102" та причіп-самоскид-Е марки «ГКБ 8527». Окрім вищевказаних транспортних засобів під час перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям ОСОБА_4 придбано меблі та побутову техніку, яка після розірвання шлюбу залишилися у житловому будинку матері відповідача ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , де проживало подружжя, а саме: холодильну камеру; морозильну камеру; кухонний комбайн марки MOULINEX; мікрохвильову піч; сушарку; пральну машину; кухонний гарнітур; кухонну витяжку; комп`ютерний столик "Комфорт"; стаціонарний комп`ютер; стіл-тумбу "Монтеррей"; спальний гарнітур білого кольору; м`яку частину (диван з кріслами) у вітальню; ванну; бойлер та унітаз. Загальна вартість спільного рухомого майна (меблів та побутової техніки), на думку позивачки становить 142 900 грн. Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Зембра Є.Й. подану заяву підтримали, просять її задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. Також просять відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , оскільки спірне майно придбане сторонами в зареєстрованому шлюбі, тому підлягає розподілу, а ОСОБА_2 не доведено, що спірні автомобілі придбані за його власні кошти. Також ОСОБА_1 пояснила, що незважаючи на суперечки щодо майнових питань, весь період шлюбу сторони перебували у дійсних фактичних шлюбних стосунках, продовжували вести спільний побут, вона допомагала матері ОСОБА_2 в господарстві. До моменту розірвання шлюбу, сторони підтримували відносини, які притаманні подружжю та мають ознаки сімейних. У вересні 2009 її мамі зробили операцію, тому вона потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювала ОСОБА_1 до 2020 року (смерті матері). 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи в Києві, потрапила в ДТП та отримала тілесні ушкодження. Через вказані обставини вона не мала змоги, після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , звернутись до суду щодо поділу спільно-нажитого майна. Просить врахувати вказані обставини при винесенні рішення. Також, адвокат Зембра Є.Й. вказує на те, що відповідь Сервісного центру не свідчить про угоду адвоката та ОСОБА_1 .

27.06.2022 ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просить встановити факт окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з квітня 2000 року по 15 листопада 2016 року та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 : автомобіль, марки «IFA MULTICAR 25М» 1988 р.в., д.р.н. НОМЕР_3 ; автомобіль, марки КАМАЗ 55102 1983 р.в. д.р.н. НОМЕР_4 ; причіп марки ГКБ-8527, 1987 р.в. д.р.н. НОМЕР_5 та автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», 2006 р.в. д.р.н. НОМЕР_2 , що набуті ним за час окремого проживання з дружиною ОСОБА_1 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Заяву мотивує тим, що 20 травня 1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу подружжя проживало в квартирі по АДРЕСА_2 , належному батькові позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному шлюбі народилася донька - ОСОБА_5 . Однак, через постійні непорозуміння, як наслідок сварки та скандали, в квітні 2000 року ОСОБА_2 припинив спільне проживання зі своєю дружиною ОСОБА_1 та, забравши усі свої речі, переїхав в житловий будинок своїх батьків, що по АДРЕСА_1 , де проживає по сьогоднішній день. Попри перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квітня 2000 року по 15 листопада 2016 року проживали окремо один від одного і жодних шлюбних відносин не підтримували. Зокрема, ОСОБА_2 проживав в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_2 , разом із своїми батьками та донькою ОСОБА_6 , кожен з них мав окремий бюджет, вони окремо вели свій побут та окремо проводили час дозвілля. В березні 2008 року ОСОБА_2 , проживаючи окремо від дружини, за особисті кошти в сумі 5000 грн. купив вантажний малотоннажний автомоб марки «ІFA MULTICAR 25М», д.р.н. НОМЕР_1 , для власного використання. Пізніше, з метою надання послуг щодо вантажних перевезень, в жовтні 2009 року ОСОБА_2 купив вантажний автомобіль, марки КАМАЗ 55102, д.р.н. НОМЕР_4 , вартістю 32 000 грн. а в лютому 2011 року придбав причіп марки ГКБ-8527, д.р.н. НОМЕР_5 . вартістю 15 000 грн. В жовтні 2016 року ОСОБА_2 купив легковий автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», д.р.н. НОМЕР_2 , вартістю 5000 доларів США. Таким чином, враховуючи те, що з 2000 року як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 проживали окремо один від одного, окремо та самостійно влаштовували своє особисте життя, а також те, що шлюбні відносини між собою фактично припинилися, відповідач вважає, що спірні транспортні засоби, які придбані ним за особисті кошти в період окремого проживання з дружиною у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з квітня 2000 року по 15 листопада 2016 року, не є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а мають бути визнані судом особистою приватною власністю ОСОБА_2 . Також відповідач зазначає, що усі меблі та побутова техніка наявні в житловому будинку та господарських будівлях по вказаній у заяві адресі належать виключно ОСОБА_3 , як власниці вказаного домоволодіння. Придбання даних меблів та побутової техніки не підтверджуються жодними належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами.

Представник ОСОБА_2 адвокат Корф П.К. в судовому засіданні поданий зустрічний позов підтримав, просить його задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Окрім того, представником ОСОБА_2 подано заяву про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя з підстав припущення строку позовної давності. Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя без поважних причин, оскільки ще при розірванні шлюбу, у 2016 році, їй достеменно було відомо про наявність автомобілів, які набуті ОСОБА_2 в період існування зареєстрованого шлюбу між ними. При цьому варто зауважити, що ОСОБА_1 ще в 2016 році мала намір звертатися до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя, оскільки одразу ж після розірвання шлюбу, 17 листопада 2016 року через адвокатський запит її представника, вона зверталася до Територіального сервісного центру МВС № 6143 стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_7 . Разом з тим, у відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 стверджує що в 2016-2017 роках між нею та ОСОБА_7 був спір щодо транспортних засобів, які є предметом спору по даній справі, а також вказує на те, що в 2017 році мала намір подавати позов про поділ майна подружжя. З наведених вище обставин, вбачається, що ОСОБА_1 знала про можливі порушення свого права після розірвання шлюбу, тим самим звернулася за юридичною допомогою до адвоката для подальшого звернення до суду ще у 2016 році, однак з невідомих причин, не звернулася у встановленні законом термін до суду та пропустила строк тривалістю у 3 роки.

07.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами загального провадження.

29.09.2021 представником ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву.

19.11.2021 представником ОСОБА_2 подано клопотання про виклик свідків та долучення письмових доказів до матеріалів справи.

19.11.2021 представником ОСОБА_1 подано клопотання про виклик свідків та долучення письмових доказів до матеріалів справи.

10.01.2022 ухвалою суду призначена судова авто-товарознавча експертиза.

11.04.2022 ухвалою суду поновлено провадження по даній справі.

26.05.2022 ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог.

28.06.2022 ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1

08.09.2022 представником ОСОБА_1 подано відзив на позов.

08.09.2022 представником ОСОБА_2 подано клопотання про проведення повторної судової експертизи.

08.09.2022 винесено ухвалу про виправлення описки.

08.09.2022 ухвалою суду призначена повторна судова авто-товарознавча експертиза.

26.12.2022 ухвалою суду поновлено провадження по даній справі.

02.03.2023 клопотання експерта про уточнення формулювання питань задоволено та ухвалою суду призначена повторна судова авто-товарознавча експертиза.

17.05.2023 ухвалою суду поновлено провадження по даній справі.

19.07.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

05.09.2023 ОСОБА_1 подано клопотання про виклик свідків.

18.09.2023 ОСОБА_5 подано заяву про проведення допиту свідка в режимі відеоконференції.

19.08.2023 ОСОБА_8 подано заяву про проведення допиту свідка в режимі відеоконференції.

20.09.2023 ухвалою суду клопотання ОСОБА_8 задоволено.

12.10.2023 ухвалою суду в задоволенні клопотання свідка ОСОБА_5 про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів відмовлено.

20.12.2023 представником ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20 травня 1995 року по 15 листопада 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС від 17.11.2016, за ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби, а саме: автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, об`єм двигуна 1996 см. куб.; вантажний самоскид-С марки Камаз 55102, 1983 року випуску, об`єм двигуна 10850 см. куб.; причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску та автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб.

Із інформації ТСЦ МВС № 1643 від 11 серпня 2021 року слідує, що за ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби, а саме: автомобіль IFA MULTICAR 25 М, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 .

ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_8 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 161/10-11/2-1 від 22.09.2021 та довідки про реєстрацію місця проживання особи № 133/10-12/2-1 від 23.09.2021, ОСОБА_2 (з 27.05.1993 по теперішній час) та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Із акту про встановлення фактів від 22.09.2021 слідує, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 , з квітня 2020 року зі своєю мамою ОСОБА_3 , без дружини ОСОБА_1 , по даний час.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.02.2003 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2003, ОСОБА_3 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Між ДК «Укртрансгаз» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з газопостачання, що стверджується договором № 1751 від 04.01.2006.

Із типового договору про надання населенню послуг з газопостачання № 8411від 01 липня 2015 року слідує, що між ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення № 384 від 04.11.2021, договір про надання послуги з розподілу електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 укладений із ОСОБА_2 із 01.01.2019. До вказаної дати із ОСОБА_2 щодо постачання електричної енергії до житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був укладений договір про постачання електричної енергії від 12.01.2015.

Із висновку експерта № 168/22-22 від 06.04.2022 слідує, що дійсна ринкова вартість самоскиду-С вантажного марки «Камаз 55102», 1983 року випуску, об`єм двигуна 10850 см.куб, що визначалась без проведення огляду, за наявними в матеріалах справи документами, на час розгляду справи становить 136 910 грн.; дійсна ринкова вартість автомобіля легкового вантажопасажирського-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1997 см.куб, що визначалась без проведення огляду, за наявними в матеріалах справи документами, на час розгляду справи становить 138815 грн.; дійсна ринкова вартість автомобіля вантажного малотонажного-В марки IFA MULTICAR 25М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см.куб, що визначалась без проведення огляду, за наявними в матеріалах справи документами, на час розгляду справи становить 68 017 грн. 64 коп. та дійсна ринкова вартість причепу-самоскиду-Е марки «ГКБ 8527», 1987 року випуску, що визначалась без проведення огляду, за наявними в матеріалах справи документами, на час розгляду справи становить 112 425 грн.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/120-23/3526-АВ від 26.04.2023, дати відповідь на запитання «Яка фактична вартість автомобіля марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , станом на час проведення експертизи?» не надається можливим; в межах своєї компетенції експертом встановлено ринкова вартість автомобіля Peugeot Expert, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , станом на час проведення експертизи (21.04.2023) становить 176029 грн. 28 коп. Дати відповідь на запитання «Яка фактична вартість автомобіля марки IFA MULTICAR 25М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на час проведення експертизи?» не надається можливим; в межах своєї компетенції експертом встановлено ринкова вартість автомобіля IFA MULTICAR 25М, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на час проведення експертизи (21.04.2023) ймовірно становить 69080 грн. Дати відповідь на запитання «Яка фактична вартість автомобіля марки «Камаз 55102», 1983 року випуску д.н.з. НОМЕР_9 , станом на час проведення експертизи?» не надається можливим; в межах своєї компетенції експертом встановлено ринкова вартість автомобіля «Камаз 55102», 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , станом на час проведення експертизи (21.04.2023) ймовірно становить 217793 грн. 45 коп. Дати відповідь на запитання «Яка середня ринкова ціна причепа-самоскида-Е марки «ГКБ 8527», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10 , станом на день реалізації (06.08.2018) ?» не надається можливим.

Із довідки Київської міської клінічної лікарні «Київський міський центр серця» від 28.08.2009; індивідуальної програми реабілітації хворого від 07.09.2009 та виписки із акту огляду МСЕК серії ТЕР № 176436 слідує, що ОСОБА_9 , 1954 р.н. була інвалідом ІІ групи та знаходилася на лікуванні і КМКЛ «Київський міський центр серця» у кардіохірургічному відділенні №1.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що сторони спільно проживали, як сім`я, на два господарства «м.Кременець - с.Підлісці».

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 . До 2012 року і після ОСОБА_1 не бачила та не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він знає ОСОБА_2 уже 25-26 років, разом із ним працює, тому неодноразово був у нього в дома в с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області. Три роки тому йому стала знайома ОСОБА_1 . У будинку ОСОБА_2 він її не бачив. Йому відомо, що ОСОБА_2 мав три автомобіля та у 2020 році здійснював ремонт автомобіля.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_1 . Остання просила її відмовитись від дачі пояснень. Їй відомо, що з 2020 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не проживала, а проживала із своєю мамою, яка померла три роки тому. ОСОБА_2 проживав у с. Підлісці. ОСОБА_1 уже давно мала намір судитись щодо поділу майна, але її мама була жива і вона її боялась.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є дочкою сторін по справі. Батьки жили разом до 2009 року в с. Підлісці Кременецького району, де також проживала її бабуся. Після вересня 2009 року мама проживала на АДРЕСА_3 , оскільки доглядала свою маму та бабусю свідка, яка після хвороби потребувала стороннього догляду. У 2012 році ОСОБА_1 поїхала до Києва на роботу. Три роки тому вона пішла в будинок бабці у с. Підлісці забрати речі, однак їй нічого не віддали. Може підтвердити, що спірні автомобілі батьки купували разом, у 2016 року був проданий Камаз, і батько купив DAF. Вона з дитинства проживала окремо від батька, у квартирі з бабою (мамою її матері), а з серпня 2018 року виїхала на проживання за кордон.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов"язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу придбано наступне майно: автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,; самоскид-С вантажний марки Камаз 55102, 1983 року випуску; причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску та автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу шляхом: виділення у власність ОСОБА_1 автомобіля легкового вантажопасажирського-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини самоскида-С вантажного марки Камаз 55102, 1983 року випуску, та причіпа-самоскиду-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску, в розмірі 165 109 гривень 23 копійки. Виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля вантажного малотонажногой-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; самоскиду-С вантажного марки Камаз 55102, 1983 року випуску, та причіпа-самоскида-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску.

Оскільки відповідачем заперечувались висновки експерта по експертизі за клопотанням позивачки, то судом задоволено його клопотання про призначення повторної експертизи. Окрім того, транспортні засоби перебувають у користуванні відповідача, що давало йому можливість надати спірні автомобілі експерту для проведення експертизи.

За вказаних обставин при ухваленні рішення, суд приймає до уваги, як реальну вартість спірного майна, висновок експерта № 168/22-22 від 06.04.2022, згідно якого дійсна ринкова вартість причепу-самоскиду-Е марки «ГКБ 8527», 1987 року випуску, становить 112 425 грн. та висновок експерта № СЕ-19/120-23/3526-АВ від 26.04.2023, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Камаз 55102», 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , становить 217793 грн. 45 коп.

За таких обставин суд вважає, що позов в цій частині, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 меблів та побутової техніки, що знаходяться у житловому будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , а саме: холодильної камери; морозильної камери; кухонного комбайну марки «MOULINEX»; мікрохвильової печі; сушарки; пральної машини; кухонного гарнітуру; кухонної витяжки; комп`ютерного столика Комфорт; стаціонарного комп`ютера; стіл-тумбу Монтеррей; спального гарнітуру білого кольору; м`якої частини (диван з кріслами) у вітальню; ванної; бойлера; унітаза та проведення поділу даного майна між подружжям, так як ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів і відомостей про час, спосіб та джерело їх придбання, наявність такого майна, тому суд позбавлений можливості провести його поділ між сторонами. Окрім того, як вказує ОСОБА_1 , вказане майно знаходиться у житловому будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, ОСОБА_2 та його представником будь-яких належних та допустимих доказів окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з квітня 2000 року по 15 листопада 2016 року та придбання спірних автомобілів за особисті кошти ОСОБА_2 суду не надано. Тому в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю слід відмовити.

20.12.2023 представником ОСОБА_2 адвокатом Корфом П.К. подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258 цс 15.

Отже, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, якщо шлюб розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними.

Таким чином, вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 203/304/17 (провадження № 61-5400 св 19), від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (провадження №61-5819 св 19), від 28 червня 2022 року у справі № 331/3589/20 (провадження № 61-21284 св 21), від 15 травня 2023 року у справі № 200/26797/15-ц (провадження № 61-7622 св 22).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_1 строк позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_2 , не пропущено, оскільки фактично між сторонами після розірвання шлюбу спору щодо автомобілів не виникало. ОСОБА_1 довідалась про порушення своїх прав щодо спірних транспортних засобів лише у липні 2021 року, тобто коли ОСОБА_2 відмовився передати їй один із автомобілів для власного використання.

Посилання ОСОБА_2 та його представника, на те, що строк позовної давності, про застосування якого ними заявлено, мав обчислюватися з 2016 року, коли її представник, через адвокатський запит, зверталась до Територіального сервісного центру МВС № 6143 стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_2 , є безпідставними, оскільки даний факт не свідчить про виникнення між сторонами спору, а отже, строк позовної давності обчислюється з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Із врахуванням наведеного суд вважає, що із ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесенні останньою судові витрати по справі, що складаються із сплаченого нею судового збору в розмірі 1 337 грн. 80 коп. та вартості експертизи в розмірі 15 101 грн. 60 коп..

Керуючись статтями 60, 61, 69, 70, 71, 72 СК України, статтями 252-256 ЦК України, статтями 19, 82, 133, 141, 158, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такі транспортні засоби: автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см. куб.; самоскид-С вантажний марки Камаз 55102, 1983 року випуску, об`єм двигуна 10850 см. куб.; причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску та автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1997 см. куб.

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

автомобіль легковий вантажопасажирський-В марки Peugeot Expert, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1997 см. куб виділити у власність ОСОБА_1 ;

автомобіль вантажний малотонажний-В марки IFA MULTICAR 25 М, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см. куб.; самоскид-С вантажний марки Камаз 55102, 1983 року випуску, об`єм двигуна 10850 см. куб. та причіп-самоскид-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску виділити у власність ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини самоскида-С вантажного марки Камаз 55102, 1983 року випуску, та причіпа-самоскиду-Е марки ГКБ 8527, 1987 року випуску, в розмірі 165 109 (сто шістдесят п`ять тисяч сто дев`ять) гривень 23 (двадцять три) копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 16 439 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивачка-відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Відовідач-позивач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 .

Повне судове рішення складено 30.01.2024.

Головуючий: