УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року

м. Київ

справа № 2-4679/08

провадження № 61-971ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В., Немировської О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі -ТОВ «Дебт Форс») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником.

В обґрунтування заяви зазначило, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 грудня 2008 року задоволено позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 96 896,23 грн.

20 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») і Товариством з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року заочне рішення змінено та зменшено розмір заборгованості до 66 949,64 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс»).

24 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс» (далі - ТОВ «Кампіс») укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0. У свою чергу на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного 19 травня 2023 року між ТОВ «Кампіс» та ТОВ «Дебт Форс» вже до нього перейшло право вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0, укладеним з ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, просив замінити стягувача ТОВ «Вердикт Фінанс» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі у справі № 2-4679/08 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Дебт Форс» не долучило до заяви доказів заміни сторони виконавчого провадження з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Вердикт Фінанс», що позбавило суд можливості перевірити факт заміни стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «Вердикт Фінанс».

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Дебт Форс» задоволено. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача. Замінено стягувача - АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Фінанс», на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі № 2-4679/08 за позовом АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Фінанс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасовуючи ухвалу та задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, апеляційний суд, виходив із того, що наявними у матеріалах справи договорами від 20 квітня 2012 року № 05/12, № 05/12-КВ про відступлення права вимоги підтверджується факт переходу права вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року №0 від АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «Вердикт Фінанс». Крім того, належними доказами у справі підтверджується, що в матеріальних правовідносинах ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником ТОВ «Кампсіс», яке в свою чергу є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє є правонаступником ТОВ «Вердикт Фінанс». Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» у встановленому порядку набуло прав кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_1 .

У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у вищезазначеній справі, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції. Судом не взято до уваги, що в матеріалах справи містяться докази звернення виконавчого листа до виконання, зокрема лист Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19 липня 2022 року, в якому зазначено, що 29 жовтня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, відтак строк пред`явлення виконавчого документа сплив, проте з заявою про поновлення такого строку стягувач до суду не звертався. Заявник, як боржник, не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Судами встановлено, що 04 грудня 2008 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» кредитну заборгованість в сумі 96 896,23 грн, державне мито в сумі 968,96 грн та інформаційне-технічне забезпечення в сумі 30,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року заочне рішення від 04 грудня 2008 року змінено та зменшено розмір кредитної заборгованості з 96 896,23 грн до 66 949,64 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В постанові Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року встановлено, що відповідно до укладених договорів про відступлення права вимоги від 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» (раніше назва - «АКІБ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кредекс Фінанс», між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», останнє є новим кредитором замість ПАТ «УкрСиббанк» по відношенню ОСОБА_1 у даній справі.

В постанові від 17 листопада 2022 року апеляційний суд залучив ТОВ «Вердикт Фінанс» в якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк».

20 лютого 2023 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 2-4679/08. В матеріалах справи відсутні докази звернення виконавчого листа до примусового виконання.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

Як вже зазначалося, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), а також у постановах Верховного Суду: від 23 лютого 2022 року в справі № 242/2770/18 (провадження № 61-10061св21), від 07 червня 2022 року у справі № 2-844/10 (провадження № 61-17839св20).

Крім того, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне: «Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Задовольняючи заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача, апеляційний суд виходив з наступного.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» (стара назва - АКІБ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0.

У цей же день - 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12-КВ.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» від 01 серпня 2018 року № 01/08-2018 ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з чим останнє виступає правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Кредекс Фінанс».

20 січня 2020 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 20/01/20 про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Фінанс» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором від 14 червня 2007 року № 0.

24 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс» укладено договір № 24-02/23 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Кампсіс» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0.

19 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 19-05/23 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Дебт Форс» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 0.

Пунктом 2.1 договору № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19 травня 2023 визначено, що попередній кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором».

Відповідно до пункту 5.2 договору № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19 травня 2023 року, права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток №4).

Встановивши факт відступлення права вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 03, і врахувавши наведені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на те, що його довірителя як боржника не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями, на висновки суду апеляційної інстанції не впливає, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15).

Щодо доводів касаційної скарги про неможливість заміни сторони виконавчого провадження за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки виконавчий лист у цій справі вже перебував на виконанні, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції наведеним висновкам Верховного Суду не суперечать.

Посилання представника заявника на виконавче провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого листа з виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва 04 грудня 2008 року у цій справі, Верховний Суд відхиляє, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року заочне рішення від 04 грудня 2008 року змінено та зменшено розмір кредитної заборгованості з 96 896,23 грн до 66 949,64 грн. 20 лютого 2023 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист саме на виконання постанови апеляційного суду у справі № 2-4679/08 і судом встановлено, що цей виконавчий лист допримусового виконання не пред`являвся.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про зміну стягувача, боржник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс», за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник