Дата документу 24.01.2024 Справа № 314/5169/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5169/23 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/807/268/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сердюк Роман Вікторович, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що 01 червня 2001р. ОСОБА_3 купив житловий будинок АДРЕСА_1 . На час купівлі будинку ОСОБА_3 вже перебував тривалий час у близьких стосунках із ОСОБА_1 . Вони мали один до одного почуття та хотіли створити сім`ю. Фактично вказаний будинок купувався для початку їх спільного проживання та створення сім`ї. Відразу після купівлі будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зійшлися та почали проживати як подружжя у вказаному будинку. Таким чином, починаючи з 01 червня 2001 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки.

20 липня 2007 року ОСОБА_1 зареєструвала місце свого проживання у вказаному будинку, де з часу його купівлі вже був зареєстрований ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Реєстрацією його смерті, оформленням документів та організацією поховання займалася ОСОБА_1 . Окрім того, після смерті ОСОБА_3 у розпорядженні ОСОБА_1 також залишилися трудова книжка ОСОБА_3 та проект на газифікацію будинку.

Отже, заявник вважає, що вона та ОСОБА_3 є особами, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини по день смерті ОСОБА_3 , тобто з дати купівлі будинку 01 червня 2001 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно, заявниця вважає, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги за законом, але лише за умови, що факт їх проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини буде підтверджений відповідним рішенням суду.

Вказує, що у спадкодавця ОСОБА_3 є неповнорідна сестра по лінії матері - ОСОБА_2 , яка за таких обставин набуває статусу заінтересованої особи. Проте будь-який спір між ними у даному випадку відсутній, оскільки шестимісячний строк на подання заяв про прийняття спадщини вже сплив.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`ю жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу, а саме, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , починаючи з 01.06.2001р. до смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку окремого провадження, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сердюк Р.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не може робити висновок про наявність спору про право без вказівки та ідентифікації протилежної сторони спору. Отже, якщо суд доходить висновку про наявність матеріального спору, тобто протиборства сторін, суд має вказувати іншу сторону або особу, яка оспорює або незгодна з матеріальними чи процесуальними інтересами ОСОБА_1 у даній справі. Само по собі виникнення права на спадкування, яке залежить від доведення певних фактів, не свідчить про наявність спору, а у разі його відсутності питання встановлення факту має розглядатися за правилами окремого провадження. Таким чином, висновок суду про наявність спору може мати місце тільки за наявності ідентифікації судом конкретної особи, з якою заявник має матеріальний чи процесуальний конфлікт, що вказує на протиборство сторін.

Отже, відсутність інших претендентів на спадкове майно вказує на відсутність спору у даній справі та незаконність ухвали суду про відмову у відкритті провадження у даній справі в порядку окремого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 дійсно є її неповнорідним братом, який проживав разом з заявницею ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні права і обов`язки, займались ремонтом будинку, обробляли присадибну ділянку, город, утримували худобу та домашню птицю, вирощували овочі та фрукти. Проживали спільно з дати придбання будинку приблизно у 2001 році до дати смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 саме заявниця ОСОБА_1 займалась його похованням, організовувала поминальний обід та доглядає могилу.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вказує, що вона спадщину після смерті брата не приймала, до нотаріальної контори не зверталась, спадкова справа не заводилась. На жит-

ловий будинок після смерті брата вона в порядку спадкування не претендує. Будь-якого спору щодо спадщини між нею та заявницею ОСОБА_1 не мається. Тому просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та направити справу до районного суду для розгляду в окремому провадженні.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , починаючи з 01.06.2001р. і до смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що факт, який просить встановити заявник, не є безспірним та потребує доказування, що вказує на наявність спору про право.

Перевіряючи законність і обґрунтованість відмови у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України кожній особі надано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 57 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20) вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими, оскільки суд дійшов передчасного висновку про наявність в даних правовідносинах спору про право.

Колегія зауважує, що суд першої інстанції, насамперед, мав пересвідчитися, що саме ОСОБА_2 є спадкоємицею у даній справі і чи є взагалі інші спадкоємці, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи прийняли вони спадщину, до якої черги вони належать, а також встановити дійсну наявність між ними спору, а не припущення, що такий спір потенційно можливий.

Проте, суд першої інстанції вищевикладене не врахував, не з`ясував наявність спадкоємців та не з`ясував, ким є визначена заявником в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , чи заперечує вона проти заяви щодо встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, чи є саме ОСОБА_2 належною заінтересованою особою по заяві ОСОБА_1 , та те, чи є у неї спір із заявницею, а тому висновок суду першої інстанції про те, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, є передчасним.

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що встановлення факту, що має юридичне значення, може вплинути на права інших спадкоємців, не зазначив, хто є таким спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини.

Крім того, з урахуванням того, що заявниця не надала документів щодо визначеної нею заінтересованої особи - ОСОБА_2 , які підтверджують її родинні зв`язки з померлим ОСОБА_3 , не можна було взагалі вважати, що тут вона правильно визначена як заінтересована особа, з якою у заявниці мається спір.

Таким чином, суд першої інстанції, зазначаючи, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, не вказав, між якими особами виник такий спір.

Крім того, суд зазначив, що із наданих до суду матеріалів він не може беззаперечно встановити, що заявниця і ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та вирішували спільні побутові питання, а надані заявницею документи: технічний паспорт, договір на водопостачання, довідка про реєстрацію, паспорт заявниці, довідка невідкладної медичної допомоги, трудова книжка, проект підключення будинку до газопостачання, не можуть бути підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, оскільки не містять будь-яких фактичних даних, які б свідчили про фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства.

Тобто суд, відмовляючи у відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , фактично вдався до оцінки доказів та їх недостатності для вирішення справи, що не передбачено процесуальним законом на цій стадії. При цьому, не зважив на те, що в окремому провадженні з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності з ч. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, оскільки ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2023 року постановлена з порушенням вимог процесуального права, то існують підстави для скасування цієї оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сердюк Роман Вікторович, задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 січня 2024 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова