Справа №639/7149/23
Провадження №2/639/381/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину-

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Майданника Є.О. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати в сумі 1800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона та відповідач 17.09.2011 року зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. На даний час стосунки сторін фактично припинені, живуть окремо.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України з лютого по березень 2022 року позивач разом з дитиною потрапили в окупацію в м. Балаклії Харківської області. В березні 2022 року були вимушені виїхати до Французької Республіки, де перебували до 03 квітня 2023 року. Дитина знаходяться повністю на утриманні позивача. На фоні пережитих емоційних страждань, пов`язаних з проживанням під окупацією російських військ та з розлученням батьків, дитина потребує відповідного лікування та реабілітації періодичного спілкування з психологами та іншими лікарями, що є досить затратними процедурами. Дитина має проблеми з опорно-руховим апаратом у зв`язку з чим потребує відвідувань басейну, носіння спеціальних устілок та ортопедичного взуття а також періодичні консультації лікаря-ортопеда. Разом з цим у дитини діагностовано кардіопатію з тахікардією, пролапс містрального клапану І ст що потребує подальших консультацій у профільних лікарів та відповідного лікування.

Усіма питаннями щодо оздоровлення дитини та фінансові видатки вирішує, як правило, одноособово позивач мати дитини.

Позивач самостійно не зможе забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому батько (відповідач), який зоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти своїй дитині в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку. Відповідач проходить службу в Збройних силах України, має стабільних дохід, на своєму утриманні більше нікого не має.

У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.

18 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Волковим І.М.. в якому відповідач із позовом погоджується частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі від усіх видів доходів від усіх видів доходу але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог просить відмовити. Відповідач є військовослужбовцем контрактної служби, та момент збройної агресії російської федерації з перших днів брав участь у боях за Україну. Позивач у свою чергу у березні 2022 року покинула Україну та виїхала у Францію, позбавивши відповідача можливості спілкування з сім`єю. Позивач мала можливість залишитись в Україні, переїхавши до безпечних західних областей, але вона свідомо прийняла рішення про виїзд закордон, що врешті призвело до руйнування шлюбу та сім`ї. Позивач вводить суд в оману стверджуючи, що відповідач не надає допомоги. Відповідач щомісячно перераховує кошти позивачу на утримання дитини. У свою чергу позивач ніде офіційно не працює, хоча є працездатною особою за віком, не перебуває у декретній відпустці, не має захворювань які унеможливлюють її можливість працювати.

Відповідач ніколи не ставив свої особисті інтереси понад інтереси своєї родини, завжди піклувався та піклується про свого сина, завжди дбав про здоров`я свого сина, купував ліки, оплачував послуги лікарів. В умовах військового станув країні, позбавлений можливості вільно розпоряджатись своїм часом, так як знаходиться на цілодобовому режимі бойової готовності, що накладає на нього обмеження у спілкуванні з дитиною, але ці обставини є суспільною необхідністю відповідача перед Державою.

Позивач замість встановлених Законом 1/4 частину від доходів розміру аліментів на дитину, просить у суду 1/3 частину мотивуючи це додатковими витратами на дитину, однак жодного належного доказу ухилення Відповідача від участі у додаткових витратах на дитину Позивачем суду не надано, а за таких обставин така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності обов`язків батьків нести додаткові витрати на утримання дитини.

Суд визначаючи розмір аліментів з урахуванням додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному із батьків має перевірити не тільки наявність таких додаткових витрат які має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017, №6-1489цс17, Правової позиції Верховного Суду у постанові від 29.01.2018 у справі №622/37316-ц.

Вважає, що вимога про стягнення з Відповідача 1/3 від усіх видів його доходу є абсолютно необгрунтованою, фінансова необхідність саме в такому пропорційному відношенні з боку Позивача нічим не підтверджена. Сума витрат начебто необхідних для лікування ніде не зазначена, а у разі дійсної потреби у виликих коштів на лікування дитини.

Позивач заявляючи додаткові відсотки в прохальній частині по стягнення аліментів, не маючи постійного місця роботи, стабільного доходу, намагається перекласти частину свого обов`язку на відповідача, що суперечить моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні позивач та ії представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначивши, що після повернення позивача з дитиною в Україну, вони проживають в квартирі за адресою реєстрації. Відповідач проживає окремо з іншою жінкою. Під час перебування позивача з дитиною за кордоном, відповідач дійсно перераховував грошові кошти по 20000,00 грн. на місяць, але після їх повернення, відповідач зменшив суму перерахувань та фактично сплачую по 10000,00 грн., яких не вистачає для повноцінного утримання та лікування дитини. Восени 2022 року відповідач у телефонній розмові повідомив, що покидає родину. Дитина проходить медичне обстеження кожні три місяці, на витрачаються великі кошти. Також кожні три місяці необхідно купляти нове ортопедичне взуття, чим займається мати. При цьому позивач зазначила, що відповідач приймає участь у придбанні такого взуття. Вона працює не офіційно, отримує дохід від 3000 до 10000 гривень, що вистачає на своє утримання. Проте, грошові кошти, які надає відповідач не вистачає на утримання дитини з урахуванням стану ії здоров`я.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував,посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача частки його доходів, які будуть достатніми для утримання дитини, при цьому участь в утриманні дитини також покладено на позивача, як мати, що передбачено законодавством.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2011 року сторони уклали шлюб.

У позивача та відповідача народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №336 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 08.06.2016 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Я зазначено позивачем та не заперечується стороною відповідача, сторони проживають окремо. Мати з дитиною проживають за місце реєстрації проживання з квітня 2023 року після повернення до України.

На підтвердження перебування позивача з дитиною у Французькій Республіці підтверджується довідкою, виданою 17 травня 2022 року відомчим союзом сімейних асоціацій Мерт і Мозель. Крім того, до матеріалів справи додано копія свідоцтва про право на медичне страхування та додаткове медичне страхування на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсне з 28.03.2022 по 27.03.2023 та копія свідоцтва про право на медичне страхування та додаткове медичне страхування на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсне з 23.02.2023 по 22.02.2024 (а.с. 11-27).

На підтвердження стану здоров`я дитини надана інформація КНП «Міська дитяча поліклініка №2» Харківської міської ради №542/0/535-23 від 30.10.2023 року «Згідно первинної медичної документації ф. № 112/о «Історія розвитку дитини», ОСОБА_7 спостерігається у лікаря - ортопеда дитячого з 31.11.2017 р. Скарги на порушення постави, біль в нижніх кінцівках при ходьбі. Встановлений діагноз: ОСОБА_8 грудного відділу хребта. Вальгусна деформація колінних суглобів. Вальгусна постава ступнів ніг. Плоскостопість. Рекомендовано: ЛФК № 10, відвідування басейну, устілки та ортопедичне взуття, відвідування лікаря - ортопеда дитячого не менше двох разів на рік.

З 13.08.2020 р. хлопчик спостерігається у лікаря - невролога дитячого та логопеда. Скарги на заїкання, емоціональну нестабільність. Проведені необхідні медичні обстеження. Встановлений діагноз: Мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперзбудження. Логоневроз. Рекомендовано: Нообут, Сілента, Гліцин, логопедична корекція, відвідування лікаря - невролога дитячого через місяць. Дмитро також потребує занять з логопедом.

За результатами УЗД серця від 30.10.2023 р. у дитини виявлена диспластична кардіопатія з тахікардією (дві аномальні косі хорди лівого шлуночка), пролапс мітрального клапану І ст. Хлопчик потребує консультації кардіоревматолога дитячого та призначення лікування.

На прийоми до лікарів підприємства дитина завжди приходить у супроводі матері - ОСОБА_1 » (а.с. 28).

Даний факт відповідачем не заперечується, крім того поповичем зазначено, що відповідач військовослужбовець, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 , наданої представником відповідача (а.с. 41).

До відзиву представником відповідач ОСОБА_4 адвокатом Волковим І.М. додані платіжні інструкції щодо переведення особових коштів платником ОСОБА_4 - отримувач ОСОБА_1 (онлайн-банкінг) на підтвердження добровільної сплати аліментів (а.с. 42 73).

Отримання грошових коштів на утримання дитини підтверджується позивачем.

Згідно платежів, відповідачем перераховувались кошти на ім`я позивача в 2023 році: листопад 10500,00 грн., жовтень 12000,00 грн., вересень 11650,00 грн., серпень - 10000,00 грн., липень -12000,00 грн., червень 10000,00 грн., травень 12000,00 грн.,квітень 11500,00 грн., березень 38900,00 грн., інші місяці до березня 2022 року по 20000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так враховуючи надані сторонами докази, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню аліменти у розмірі від всіх видів його доходу (заробітку).

В іншій частині суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину недостатньо обґрунтованими, і такими, що задоволенню не підлягають, в тому числі, зважаючи на фактичне надання відповідачем матеріальної допомоги сину.

Стосовно доводів сторони позивача про те, що дитина потребує лікування, медичного обстеження, придбання спеціального взуття для підтримки стану здоров`я та відвідування басейну, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК Українирозмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У справі № 501/5060/15-ц (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року) предметом спору була вимога про стягнення додаткових витрат на дитину, понесеними позивачем на лікування дитини, та були пов`язаними з її хворобою. Верховний Суд вказав про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про стягнення заявлених витрат, оскільки поданими позивачем доказами (висновок спеціаліста «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» та довідка дитячої поліклініки «Іллічівська басейна лікарня на водному транспорті») підтверджувалося перебування дитини на диспансерному обліку з діагнозом «плоско-вальгусна деформація стоп ІІ ст», тому суди дійшли висновків про те, що витрати, які понесла позивач, зумовлені негативними фактами (хворобою), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дитини.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, , що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вимоги про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлено та не надано доказів щодо розміру витрат на оздоровлення дитини

Таким чином позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню частково.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до квитанції послуги перекладу від 28.11.2023 року сплатила 1800,00 грн. за переклад 4 документів з французької мови Бюро перекладів України «Азбука» (а.с. 31).

Як зазначено представником позивача, переклад документів було здійснено з метою підтвердження того, що дитина проживає разом з матір`ю.

Суд вирішуючи це питання, не вбачає підстав покладання цих витрат на відповідача. Як зазначено в позові та підтверджено в судовому засіданні позивачем, вона з дитиною проживає в квартирі за місцем реєстрації проживання з квітня 2023 року, що не оспорюється відповідачем, при цьому позов подано в грудні 2023 року. Тому докази на підтвердження того, що дитина проживала разом з матір`ю у Французькій Республіці не впливає на розгляд справи та право позивача на стягнення аліментів. При цьому, з доданих перекладів вбачається, що він був здійснений перекладачем ОСОБА_9 , проте оплата за переклад була здійснена на користь ФОП ОСОБА_10 .. Доказів щодо перебування зазначених осіб в трудових відносинах не надано.

Отже витрати, пов`язані з перекладам документів з французької мови на українську та нотаріальне засвідчення такого перекладу в розмірі 1 800,00 грн. покладаються на позивача.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий сбір в сумі 1073, 60 грн., що дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 128, 131, 133, 141, ч.4 ст. 223, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесять три) гривень 60 копійок.

Судові витрати в іншій частині покласти на позивача.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстраці місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстраці місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 15.01.2024.

Суддя С.О. Рубіжний