09.01.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого-судді Перекупка І.Г.
за участю секретаря судового засідання Конончук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Музиченко Юлією Вікторівною до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, -
Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , які створює ОСОБА_2 , шляхом вселення ОСОБА_1 в дану квартиру; 2) стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.09.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.
Відповідач відзив не подала, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву не скористалася, інших заяв, клопотань, суду не надала.
Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.1996 р. по 15.06.2023 р.
В 2007 році сторони набули у спільну часткову власність шляхом приватизації квартиру АДРЕСА_1 з визначення часток по 1/2 ідеальній частці квартири кожному, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав №326251600 від 20.03.2023.
ОСОБА_1 зареєстрований і постійно мешкав в квартирі за вище вказаною адресою, проте, після того, як в 2021 році позивач переніс повторний інфаркт головного мозку та наявного захворювання цукровим діабетом відповідач втратив можливість фізично працювати і потребував стороннього догляду.
Внаслідок захворювання ОСОБА_1 став інвалідом третьої групи, що підтверджується висновком Медико-соціальної експертної комісії, який зафіксовано у довідці до акту огляду МСЕК від 12.04.2024 р., та витягом з Постанови лікарської комісії від 10.02.2022 р. № 628.
В січні 2023 року без згоди позивача, ОСОБА_2 замінила замок на вхідних дверях їх спільної квартири і відмовилася надати ключі від замка, обґрунтовуючи свої дії тим, що нібито з квартири стали зникати її особисті речі.
З приводу неправомірних дій дружини щодо позбавлення права користування спільною квартироюОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, проте отримав відповідь від 14.03.2023, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які розглядаються судом в порядку приватного звернення.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі №278/794/23 від 15.05.2023 ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який зареєстровано 26.04.1996 Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис № 390). Після розірвання шлюбу змінити прізвище ОСОБА_2 на « ОСОБА_2 ». Рішення набрало законної сили 15.06.2023.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

У постановах від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 12.04.2023 у справі №130/3505/21 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Так, судом встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, вони є співвласниками спірної квартири. Крім того, позивач позбавлений права вільно користуватися своєю власністю, оскільки відповідач не надає йому ключі від спірної квартири, чим здійснює перешкоди у користуванні цією квартирою.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 14.09.2023 ОСОБА_1 та адвокат Музиченко Ю.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії № 603 уклали договір про надання правової допомоги.

До заяви про відшкодуваня витрат подано акт наданих послуг, з якого вбачається, що адвокатом надано послуги - підготовка позовної заяви, загальна вартість 2100,00 грн.

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн. надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.09.2023.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Зважаючи на ту обставину, що за наслідком вирішення спору заявлений позов задоволено, суд стягує з відповідача витрати на професійну правничу допомогу 2100,00 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 80, 81,141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов поданий представником ОСОБА_1 - адвокатом Музиченко Юлією Вікторівною до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , які створює ОСОБА_2 шляхом вселення ОСОБА_1 в дану квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2100,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 19.01.2024.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Музиченко Юлія Вікторівна, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 13.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.Г. Перекупка