Справа № 307/3038/23
Провадження № 2/307/587/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Приватного нотаріуса Боднар Ірина Михайлівна, де третя особа Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області, Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Приватного нотаріуса Боднар Ірина Михайлівна, де третя особа Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області, Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач зазначає, що жодних кредитів не отримував і кредитних боргів ніколи не мав. 27.05.2023 року під час перетину державного кордону ОСОБА_1 отримав відмову у перетині державного кордону через те, що виконавчою службою накладено тимчасове обмеження у праві виїзду з України через те, що відносно останнього відкрито виконавче провадження.

На даний час у Тячівському відділі ДВС отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_1 від 06.12.2016 року, яке відкрите на підставі заяви ПАТ КБ « Приват банк» та виконавчого напису № 7330 вчиненого приватним нотаріусом Боднар Іриною Михайлівною від 11.12.2015 року, щодо стягнення заборгованості Генеральною угодою № б/н від 04.02.2015року.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження сума заборгованості складає 256245.96 гривень, а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1700 гривень, отже загальна сума, що підлягає стягненню 257945.96 гривень.

Позивач ОСОБА_1 з вказаним виконавчим написом не згідний, кредиту у ПАТ КБ «Приват банк» ніколи не отримував, договору про отримання кредиту не підписував.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 06.12.2016 року та матеріалами які стали підставою щодо вчинення виконавчого напису № 7330 вчиненого приватним нотаріусом Боднар Іриною Михайлівною від 11.12.2015 вважає, що виконавчий напис № 7330 від 11.12.2015 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості.

Відповідно ч п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. 3 огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК У країни, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чиіснувала заборгованість взагалі, чи булла заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.У справі N? 6-4882св11 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ визначив важливу деталь, зазначивши, що відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості.Отже, ще декілька основних умов при яких повинен вчинятися виконавчий напис. Це наявність документів, що підтверджують заборгованість, які повинні бути оформлені у відповідності до вимог 3У "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"; Банк має проінформувати боржника про розмір заборгованості до моменту вчинення напису, що повинно підтверджуватися відповідними письмовими доказами; обов?язкова перевірка нотаріусом наявності або відсутності спору між сторонами щодо заборгованості.

Також, слід відмітити наступне: Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого2017 року у справі N?826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України N?662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року справі N?826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, яким кредитний договір не є.

Тому просить суд визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис № 7330, вчинений приватним нотаріусом Боднар Іриною Михайлівною від 11.12.2015 року щодо стягнення заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 04.02.2015 року, на користь ПАТ КБ «Приват банк» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , боргу урозмірі 257945.96 гривень.

Представник позивача - Панфілов П.Г. в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПКУ України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач приватний нотаріус Боднар Ірина Михайлівна, в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПКУ України справу розглянув у його відсутності.

Представник третьої особи Тячівський ВДВС у Тячівському районі, Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_1 від 06.12.2016 року, відкрито виконавче провадження на підставі заяви ПАТ КБ « Приват банк» та виконавчого напису № 7330 вчиненого приватним нотаріусом Боднар Іриною Михайлівною від 11.12.2015 року щодо стягнення заборгованості Генеральною угодою № б/н від 04.02.2015 року.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження сума заборгованості складає 256245.96 гривень, а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1700 гривень, отже загальна сума, що підлягає стягненню 257945.96 гривень.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до п.19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно вимог ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до з вимогами ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у ст.89 вищезазначеного Закону.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання".

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині, у тому числі і у п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 грудня 2015 року,. Однак, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного нотаріально посвідченого договору (договорів), а також подання оригіналу такого нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданя нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладено також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), справа № 172/1652/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 81, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", суд,

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис № 7330, вчинений приватним нотаріусом Боднар Іриною Михайлівною від 11.12.2015 року щодо стягнення заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 04.02.2015 року, на користь ПАТ КБ «Приват банк» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , боргу у розмірі 257945.96 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,.

Відповідач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, 1 Д.

Відповідач: Приватного нотаріуса Боднар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул.. Центральна, 6/9.

Третя особа: Тячівський ВДВС у Тячівському районі, Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), місце розташування: м. Тячів, вул.. Лазівська, 2, Закарпатської області.

Суддя: В.В.Чопик