Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5657/23
Провадження № 2/279/70/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5657/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 20 жовтня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_2 .

Шлюб зареєстрований Коростенським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 424 та видано свідоцтво про шлюб серії № НОМЕР_1 .

Від спільного проживання з відповідачем мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спочатку між ними складалися нормальні стосунки. Але після народження другого сина стосунки між ними зіпсувалися, вони стали напружені, чоловік постійно її принижує, вчиняє відносно неї моральне насильство, а інколи й застосовує фізичне насильство за те, що вона відповідає на образи і відстоює свою точку зору.

Основною причиною того, що вона зважилася звернутися до суду з позовною заява про розлучення, являється систематичне моральне насильство з боку Відповідача, і постійні сварки, які відбуваються на очах у дітей. Вона більше не хоче щоб діти все це бачили і чули.

На даний момент ведення спільного господарства припинено, за глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали і виникають сварки.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, дружби, взаємодопомоги.

Збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Коростенським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 424 .

Місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити з матір`ю.

11.09.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відзив на позов відповідачем не подано.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.10.2017 року, який був зареєстрований Коростенським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 424.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків.

За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

В резолютивній частині позовної заяви позивач просила залишити дітей на її вихованні. При цьому зміст позовної заяви не містить будь-яких обгрунтувань щодо наявності між сторонами спору з питання визначення місця проживання дітей. В резолютивній частині позовної заяви позивач просила залишити дітей на її вихованні.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Вирішення спору спору про місце проживання малолітньої дитини має відбуватись з урахуванням положень ст.161 та ч.4 ст.19 Сімейного Кодексу України, тобто за обов`язкової згоди органу опіки та піклування та за наявності письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні.

Зі змісту ст.160 Сімейного кодексу України та роз`яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою.

Сімейний кодекс визначає право обох батьків, як під час шлюбу, так і після його розірвання, спільно визначати, з ким з них буде проживати дитина. Це означає, що батьки повинні спільно і взаємно вирішувати це питання, виходячи з інтересів дитини, тому з урахуванням наведеного судом при ухваленні рішення про розірвання шлюбу між сторонами не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141-142, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115 Сімейного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с.Черниця, Корецького району, Рівненської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем с.Катеринівка, Ємільчинського району, Житомирської області, громадянами України, укладений ними 20.10.2017 року, який був зареєстрований Коростенським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 424.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 08.11.2017 року органом 1820, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий 20.01.2006 року Ємільчинським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: Шульга О.М.