Справа № 643/376/24
Провадження № 2/643/1366/24
УХВАЛА

19.02.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харків, актовий запис №1249 від 14.10.2006. Прізвище дружини залишити ОСОБА_4 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2024 відкрито провадження в цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.02.2024 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому він просить: залишити позов без руху, посилаючись на невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України, проводити розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін та визнати явку позивача обов`язковою, зобов`язати позивача надати оригінали документів для огляду в судовому засіданні, відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування клопотання про залишення позову без руху відповідачем зазначені наступні недоліки позовної заяви:

1) позовна заява підписана адвокатом Ткаченко С.В., а не позивачем Самокиш ММ.

2) надано копію свідоцтва про шлюб, а не його оригінал.

3) судовий збір сплачено адвокатом Ткаченко С.В., а тому не надано доказів сплати судового збору позивачем ОСОБА_1 ..

Крім того зазначає, що для з`ясування всіх обставин необхідне проведення судового засідання, бо є дитина, є почуття, є життєві фактори за яких вони не бачились майже два роки, тому просить просить проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та визнати явку позивача обов`язковою.

Також відповідач надав до суду заяву про надання строку на примирення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Щодо залишення позову без руху.

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За частиною четвертою статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Із матеріалів справи видно, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підписана представником - адвокатом Ткаченко С.В.

До позовної заяви додано ордер адвоката Ткаченко С.В. від 08.01.2024 на представництво інтересів ОСОБА_1 у Московському районному суді м. Харкова.

Таким чином, до позовної заяви додано документи, які посвідчують повноваження адвоката Ткаченко С.В. як представника позивача, визначені у статтях 62, 177 ЦПК України для підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта. Тобто, представник позивача - адвокат Ткаченко С.В. не мала встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень на подання відповідного позову.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року в справі № 607/10879/20, постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року в справі № 526/442/22.

Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з статтею 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання акту чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акту чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акту чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

За частиною другою статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 95 ЦПК України).

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

Встановлено, що представник позивача - адвокат Ткаченко С.В. додала до позовної заяви посвідчену нею копію свідоцтва про шлюб.

Зважаючи на зміст статей 95, 177 ЦПК України залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

Суд також вважає безпідставним твердження відповідача про неможливість прийняти як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви платіжне доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача, оскільки необхідно враховувати весь зміст платіжного документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору).

Так, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

До позовної заяви подано платіжну інструкцію про сплату судового збору за позовом ОСОБА_1 , у встановлених порядку і розмірі, перед відкриттям провадження судом перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без руху, а тому відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно д ч.5.6 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішив в ухвалі від 17.01.2024 року, а також те, що дана справ не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

Щодо клопотання відповідача про визнання обов`язкової явки до суду позивача.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК, суд відкладає розгляд справи, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Враховуючи, що даною ухвалою суд відмовляє відповідачу у переході до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, а тому клопотання про визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою є безпідставним.

Щодо клопотання про витребування оригіналів доказів.

Відповідно до ч.2,5,6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Оскільки до позовної заяви представником позивача додано копію свідоцтва про шлюбу між сторонами, копію свідоцтва про народження, копію паспорта позивача, які належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК України, засвідчені її підписом із зазначенням дати такого засвідчення, до того ж, факт укладення між сторонами шлюбу та народження дитини відповідачем визнається, то підстав для витребування у позивача оригіналів вказаних документів не вбачається і відповідне клопотання відповідача необхідно залишити без задоволення.

Щодо надання строку для примирення.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, оскільки не завжди у позові про розірвання шлюбу закладено дійсне бажання припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторонам необхідно надати строк на примирення терміном в два місяця, а тому провадження підлягає зупиненню.

Керуючись ст. 2, 95, 175, 187, 223, 240, 251, 258-261, 277,279, 353-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без руху - відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання обов`язкової явки до суду позивача відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування оригіналів доказів - відмовити.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Надати сторонам строк для примирення терміном в два місяця до 19.04.2024.

В іншій частині клопотання відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 19.02.2024.

Суддя Т.М.Довготько