Номер провадження: 22-ц/813/1644/24
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Карташов О.Ю., Коновалова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Вороненка Д.В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви та рух справи в суді першої інстанції

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 26.02.2020 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з вимогою повернення боргу у розмірі 6000 доларів США, що були нібито нею отримані за договором позики від 12.12.2002 року, що підтверджується розпискою. Однак, позивач відзначає, що між нею та ОСОБА_3 ніколи не укладався договір позики, а ОСОБА_1 ніколи не отримувала у борг від ОСОБА_3 грошові кошти та не підписувала боргову розписку. У зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовилася повертати кошти, які ні коли не отримувала у борг від ОСОБА_3 , а останній пред`явив до неї позов про стягнення боргу за борговою розпискою. В свою чергу постановою Одеського апеляційного суду від 02.07.2021 року у справі № 503/757/20 відповідний позов був задоволений, але у тій справі судами не розглядалося питання визнання договору позики від 12.12.2002 року недійсним. Позивач відзначає ту обставину, що з аналізу розписки не зрозуміло ким вона була складена та підписана, адже підпис на розписці не належить ОСОБА_1 , інший текст розписки виконаний способом його друку на друкарській машинці, а їй не зрозуміло ким було складено та підписано від її імені боргову розписку від 12.12.2002 року, на якій підроблено її підпис з метою стягнення коштів, що нею не позичалися. Крім того, позивач додатково відзначає ту обставину, що розписка від 12.12.2002 року нею ніколи не підписувалась, а договір позики у письмовій формі відсутній. У зв`язку з чим повивач для захисту свого права змушена пред`явити до відповідача через свого представника відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить визнати договір позики від 12.12.2002 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним, а також стягнути з останнього на її користь понесені судові витрати.

23.12.2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (а.с.11-12) було відкрите провадження у даній справі із визначенням проведення її розгляду в порядку загального позовного провадження.

10.02.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (а.с.65-68) дана справа була передана за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області.

10.05.2022 року матеріали цивільної справи надійшли поштою до Кодимського районного суду Одеської області.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року відмовлено повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним. Відмовлено ОСОБА_3 в стягненні з ОСОБА_1 на його користь заявлених ним судових витрат.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що позивачем ОСОБА_5 не доведено існування порушення свого права або законного інтересу (ст. 4 ЦПК України) для захисту яких було пред`явлено позов. В рішення також зазначено, що суду не надано жодних доказів того, що заявлені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 20000 грн, у дійсності були сплачені ним адвокату Караніклєвій Л.О., а від так понесені. У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити у стягненні з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 заявлених останнім судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року прийняте у цивільній справі № 947/38572/21 в частині розподілу судових витрат. Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким заявлені вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу адвоката - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені у суді першої інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені у суді апеляційної інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що відповідачем було надано до суду докази направлення відзиву та клопотань разом із не додатками позивачу. Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги Таким чином, відповідач надав докази на підтвердження обсягу наданих йому правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Разом із цим, позивач чи її представник не подавали до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач просив стягнути з позивача. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх p дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N° 755/9215/15-ц (провадження N° 14-382цс19). В даному конкретному випадку, суд першої інстанції у своєму рішенні лише констатував, що «суду не надано жодних доказів того, що заявлені відповідачем ОСОБА_6 судові витрати, пов?язані з розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 20000 грн, у дійсності були сплачені ним адвокату Караніклєвій Л.О., а від так понесені. У зв?язку з чим суд вважає необхідним відмовити у стягненні з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 заявлених останнім судових витрат.» . Зазначене саме по собі ставить під сумнів твердження ОСОБА_5 щодо не підписання нею боргової розписки від 12.12.2002 року та вказує на спробу використання пред?явленого не позову як чергового засобу здобуття можливості уникнення цивільно-правової відповідальності за своїм зобов?язанням, в тому числі вже після фактичного виконання судового рішення про стягнення з неї боргу. ». У зв`язку з вищевикладеним зазначали, що ОСОБА_5 пред?являючи даний позов до ОСОБА_3 ініціювала невиправданий судовий процес, який потяг за собою для останнього непередбачувані додаткові витрати, в тому числі на витрати на правову допомогу адвоката. Адвокатом надано скаржнику таку правову допомогу, зокрема: - консультація і узгодження правової позиції (6 годин) 8000 грн.; - підготовка та ознайомлення з документами на досудовому розгляді, підготовка та складання документів до суду (8 годин роботи) 10000 грн.; - представництво інтересів клієнта у суді (1 судове засідання) 2000 грн.; - вивчення рішення суду першої інстанції та написання апеляційної скарги (10 годин роботи) 20000 грн. Вважали, що суд першої інстанції не дотримався процесуального закону, помилково відмовив відповідачу у стягненні на його користь понесених судових витрат, чим порушив норми матеріального та процесуального права. Як наслідок прийняв незаконне рішення в цій частині.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання сторона позивача не з`явились, що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача та відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія встановила, що оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо судових витрат пов`язаних із наданою правовою допомогою відповідачу ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачає, що до витрат , пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У змісті поданих відзивів на позовну заяву представника відповідача адвоката Караніклєвої Л.О. від 08.02.2022 року до Київського районного суду м. Одеси (а.с.46-50) та самого відповідача ОСОБА_3 від 04.10.2022 року до Кодимського районного суду Одеської області (а.с.138-142), а також у змісті клопотання відповідача ОСОБА_3 від 27.05.2022 року про закриття провадження у справі (а.с.79-83), заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат у виді витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

При цьому, згідно умов копії договору № 28/2021 про надання правової допомоги укладеного 24.12.2021 року між ОСОБА_3 і адвокатом Караніклєвою Л.О. (а.с.56) із копію додаткової угоди до неї № 28/1 від 24.12.2021 року (а.с.57), ОСОБА_3 сплачує адвокату Караніклєвій Л.О. 20000 грн, з яких: за надану йому консультацію і узгодження правової позиції (6 годин) 8000 грн; за підготовку та ознайомлення з документами на досудовому розгляді, підготовку та складання документів до суду (8 годин роботи) 10000 грн; та за представництво інтересів клієнта у суді (1 судове засідання) 2000 грн.

Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку .

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Виходячи з матеріалів справи судова колегія вважає , що в матеріалах справи наявні необхідні документи які підтверджують наявність договору про правову допомогу (а.с.56), порядок оплати п.3.3, 7.2. цього договору та розрахунок вартості наданих послуг (а.с.57). Такі ж документи наявні і на стадії апеляційного перегляду (а.с.231,232) крім того, судова колегія враховує наявний обсяг наданої правової допомоги та реальне значення для відповідача прийнятого судового рішення (а.с.2 зв.), процесуальну поведінку позивача, а тому визнає вимоги апелянта обгрунтованими.

Проте суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що не надано жодних доказів того, що заявлені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 20000 грн, у дійсності були сплачені ним адвокату Караніклєвій Л.О., а від так реально понесені, що виходить за межі сталої судової практики, яка вимагає від сторони документи які підтверджують наявність договору про правову допомогу, порядок оплати цього договору та розрахунок вартості наданих послуг. В судовому засіданні сторона відповідача підтвердила прийняття виконаних юридичних послуг.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, мотивування оскаржуваного судового рішення, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції помилково вважав необхідним відмовити у стягненні з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 заявлених останнім судових витрат, у зв`язку з чим судова колегія приходить висновку,що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення в цій частині, враховуючи відсутність заперечень позивача, про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 29 травня 2023скасувати в частині стягнення судових витрат.

Ухвалити у частині нове судове рішення, яким заявлені вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу адвоката - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати понесені у суді першої інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 (двадцять тисяч)гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові виграти понесені у суді апеляційної інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова