Провадження № 22-ц/4808/291/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

з участю секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2023 року, у складі судді Бабій О.М., у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах споживача ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплачених коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах споживача ОСОБА_1 звернулось в суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплачених коштів.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 16 жовтня 2023 року подав клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи для з`ясування питання щодо того, чи внесено виправлення в товарний чек від 17.02.2023 ОСОБА_2 чи іншою особою.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2023 року клопотання представника відповідачки задоволено та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

-чи виконаний рукописний текст, а саме, напис «авансу» у стовпці «Сума» та у графі «Сума прописом» у товарному чеку від 17.02.2023 року ОСОБА_2 чи іншою особою?

Проведення судово-почеркознавчої експертизи доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, такою, що не доказує та не спростовує предмет позову, та не стосується предмету позову.

Зазначає, що предметом позову в даній справі є розірвання договору купівлі-продажу товару, а підставами позову є невиконання зобов`язання відповідачем щодо повернення авансового платежу за товар.

Товарний чек від 17.02.2023, який був виданий відповідачем та одержаний споживачем ОСОБА_1 тільки 09.05.2023 підтверджує лише факт передання коштів за товар та факт укладення договору, а будь-які написи на ньому не можуть встановлювати того чи був цей платіж авансом чи завдатком.

Судом першої інтонації не було враховано норм статей 570 та 571 ЦК України та статей 77-79 ЦПК України.

Також зазначає, що 19.12.2023 на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області від ОСОБА_1 надійшли пояснення щодо недоцільності проведення почеркознавчої експертизи, оскільки нею був зроблений напис слів «авансу», а також закреслено слово «завдатку».

Вважають недоцільним проведення експертизи та просять ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачка правом на подачу відзиву не скористалась.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не заперечили щодо доводів апеляційної скарги про недоцільність призначення почеркознавчої експертизи, з огляду на те, що ОСОБА_1 підтвердила внесення виправлень у товарний чек нею особисто.

Представник Держпродспоживслужби та Гаран О.Ф.в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Держпродспоживслужби подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника, однак доказів на підтвердження вказаний обставин не надав.

Відтак колегія суддів відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України дійшла висновку про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, та враховувати роз`яснення, дані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах, з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) передбачено, що одним з основних видів експертиз є почеркознавча.

Основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

В справі що переглядається, ухвалою суду призначено почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено запитання: Чи виконаний рукописний текст, а саме, напис «авансу» у стовпці «Сума» та у графі «Сума прописом» у товарному чеку від 17.02.2023 року ОСОБА_2 чи іншою особою?

Представником головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області до апеляційної скарги додано пояснення ОСОБА_1 19.12.2023 щодо недоцільності проведення почеркознавчої експертизи. Так, споживачка вказувала, що нею був зроблений напис слів «авансу», а також закреслено слово «завдатку» (а.с. 120).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При вирішенні питання про призначення судової почеркознавчої експертизи суд першої інстанції не з`ясував у позивачки те, чи визнаються нею обставини щодо внесення виправлень у товарний чек не відповідачкою ОСОБА_2 , а відтак передчасно дійшов висновку про необхідність призначення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного, враховуючи неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, допущене при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський