Справа №295/2501/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни щодо виконання рішення в справі за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ткачук Т.А. звернулася до суду зі скаргою, якою просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про відкриття виконавчого провадження №68002068 від 24.12.2021 року. В обгрунтування вимог зазначила, що виконавцем з порушенням встановлених законом строків, 24.12.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 68002068, на підставі виконавчого листа №295/2501/15-ц, що виданий 31.07.2015 року про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2007 року, яка станом на 29.01.2015 року становить 19367,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 307358,78 грн. Крім того, виконавцем накладено арешт на майно.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2023 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання (т. 2 а.с. 218).

Ухвалою суду від 25.07.2023 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. матеріали виконавчого провадження №68002068 (т. 2 а.с. 229). Ухвалою суду від 04.09.2023 року прийнято уточнену скаргу, провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 до визначення кола спадкоємців останнього (т. 3 а.с. 65).

Ухвалою суду від 01.12.2023 року провадження у справі поновлено (т. 3 а.с. 78).

23.08.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. надійшли письмові пояснення на скаргу, в яких остання просила відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування пояснень зазначила, що відповідно до норм статтей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато виконавче провадження №68002068 шляхом винесення постанов про відкриття виконавчого провадження. Щодо застосування строків пред`явлення виконавчого документа до виконання ОСОБА_5 зазначила, що встановивши, що виконавчий документ вже пред`являвся стягувачем до виконання до відділів державної виконавчої служби, виконавцем було застосовано норму п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист №295/2501/15 13.09.2016 року був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на дату повернення) - наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконана відповідного рішення. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, у разі повернення виконавчого документа стягувач у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення дії відповідної заборони (ч. 1, 5, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». 23.04.2021 року втратив чинність Закон України «Про мораторій з стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 V-ІІ. Отже, стягувач з 23.04.2021 року набув права та міг повторно пред`являти виконавчий документ до виконання. Виконавець зазначила, що таким чином, порушень щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання нею не було допущено (т. 2, а.с. 234-235).

Представник заявника Ткачук Т. подала до суду заяву, якою просила розгляд скарги проводити без її участі, скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О., представники АТ "УкрСиббанк" та представник правонаступника АТ "УкрСиббанк"- ТОВ "Інвестмент Юніон", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Богунським районним судом м. Житомира 31.07.2015 року ухвалено рішення в справі №295/2501/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2007 року, та стягнуто заборгованість за кредитним договором яка станом на 29.01.2015 року становила 19367,96 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становило 307358,78 грн., з них: заборгованість за кредитом 18660,23 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становило 296127,49 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 707,73 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становило 11231,28 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5849,77 грн., з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 4931,09 грн. та пеня за прострочення сплати процентів 918,68 грн. та 783, 02 грн сплаченого судового збору.

31.07.2015 року на примусове виконання такого рішення видано виконавчий лист, який був прийнятий до виконання Богунським відділом державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання - протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили (т. 2 а.с. 239).

13.09.2016 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Скрит Л.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, при цьому зазначено, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що згідно отриманих відповідей з Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними та/або фізичними особами - підприємцями; про осіб - боржників, які отримують пенсії; про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи - на обліку в органах ДПС не перебуває та згідно отриманої відповіді з територіального сервісного центру 1841 - транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником зареєстровано нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист повернуто стягувачеві (т. 2 а.с. 240). Стягувачем вищезазначена постанова не оскаржувалася.

Спірною постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 24.12.2021 року відкрито виконавче провадження №68002068 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2007 року, яка станом на 29.01.2015 року становить 19367,96 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 307358,78 грн., з них: заборгованість за кредитом 18660,23 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 296127,49 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 707,73 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 11231,28 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5849,77 грн., з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 4931,09 грн. та пеня за прострочення сплати процентів 918,68 грн (т. 2 а.с. 241).

Згідно з копії витягу із наказу № 23 від 25.02.2022 командира військової частини НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 25.02.2022.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені положення закону суд звертає увагу, що при розгляді скарги обов`язок доказування обставин у обґрунтування скарги покладений на особу, яка звернулася зі скаргою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини (995_004), буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залиш-атися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Отже, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником «судового розгляду», передбаченого у статті 6.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття, що передбачено ч. 2 ст. 12 цього Закону.

Як вбачається зі згадуваної вище постанови державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області Скрит Л.В. від 13.09.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачеві, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (т. 2 а.с. 240).

Однак, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» стосується об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єктів незавершеного житлового будівництва, майнові права на які є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку".

Разом з цим, зі змісту відомостей з єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна ОСОБА_1 не мав майна, яке станом на 13.09.2016 року було під іпотечним застареженням ( Т. 2 а.с. 246- Т.3 а.с1), тому стягувач в своїй заяві від 24.12.2021 року (т. 2 а.с. 237-238) про примусове виконання виконавчого документа безпідставно посилається на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» в період з 13.06.2016 року по 23.04.2021 року.

Таким чином, виносячи постанову від 13.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, старший державний виконавець Скрит Л.В. помилково керувалася п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник ОСОБА_1 не мав майна яке підпадало під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», що дало б підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Постанова від 13.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачем не оскаржувалась.

Згідно п. 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення нового Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, можуть пред`являтися у строки, встановлені ст. 12 цього Закону. Тобто в даному випадку йдеться про можливість пред`явити виконавчий лист №295/2501/15 протягом трьох років з моменту повернення, а саме до 13.09.2019 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що на момент винесення спірної постанови від 24.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження №68002068 стягувачем пропущено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №295/2501/15-ц, а тому скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та доведеності доводів, наведених у ній, тому суд задовольняє скаргу.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни - задовольнити.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про відкриття виконавчого провадження №68002068 від 24.12.2021 року - визнати протиправною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 22 січня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман