Справа № 289/2698/23
Номер провадження 2/289/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Мельника О.В., з участю секретаря судового засідання Галькевич Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в якому просить: визнати спільним майном подружжя, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку під ним площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , які були придбані під час шлюбу за спільні кошти.

Також просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного майна та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.09.2018 року позивач та відповідачка уклали шлюб, який був зареєстрований Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №106.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.08.2023 року шлюб між ними розірвано.

Перебуваючи в шлюбі, сторони 28.11.2019 року придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку під ним площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки майно було придбане в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому позивач хоче поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частку земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294), що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачем зазначено в позові, що понесені судові витрати становлять: 1073,60 грн. (оплата судового збору).

Ухвалою від 16.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання із викликом сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач до суду не з`явилися подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у передбачений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов з відповідними доказами до нього не подала, заяв та клопотань не надіслала.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач та відповідач 29.09.2018 р. уклали шлюб зареєструваний Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 29 вересня 2018 року, про що зроблено актовий запис № 106, який було розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.08.2023 (справа №289/679/23).

З копії договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1299, вбачається, що ОСОБА_2 28.11.2019 р. купила житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га , яка перебуває в приватній власності та має кадастровий номер - :02:004:0294.

З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1300, вбачається, що ОСОБА_2 , 28.11.2019 р. купила земельну ділянку, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , і сплатив за неї грошову суму у порядку та на умовах цим договором. Кадастровий номер земельної ділянки - :02:004:0294.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 за № 190639191 вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 73,2 кв. м., матеріали стін: цегла, опис: з господарськими будівлями та спорудами: сарай Б-1, сарай В-1, сарай Ж-1, вбиральна У-1, погріб п/г, огорожа №1, №2, криниця К-1 в розмірі частки 1/1 є приватною власністю ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 за № 190640102 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0294 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі частки 1/1 є приватною власністю ОСОБА_2 .

З довідки виданої відділом «Центру надання адміністративних послуг» Потіївської сільської ради № 147 від 11.10.2023 року слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Доказів придбання зазначеного майна за особисті кошти відповідачем суду не надано.

У статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , придбана відповідачем в період її шлюбу з позивачем, тому являється спільною сумісною власністю їх подружжя.

Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст.372 ЦК України).

Частиною 3 статті 372 ЦК України визначено, що в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Позивач бажає визначити розмір своєї частки в спільному будинку подружжя, що відповідає положенням ст. 372 ЦК України. Тому вимога про визнання за ним права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки підлягає до задоволення.

Оскільки з визначенням частки за позивачкою право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку припиняється, тому суд вважає за необхідне визнати за відповідачем також право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки.

Суд також вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в загальній сумі 1073,60 грн., що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку під ним площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294) для будівництва та обслуговування житлового будинку, Господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та частину земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та частину земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку під ним площею 0,2500 га (кадастровий номер: :02:004:0294) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Мельник