Справа № 495/7524/22
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 лютого 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Денисовій К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Олійниченко В.М., представника відповідача адвоката Царенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 , в якому просить стягнути на свою користь матеріальну шкоду на лікування у розмірі 20 746 грн., шкоду завдану втратою доходу у розмірі 85 000 грн., моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

Стислий виклад позиції сторони позивача

24.10.2021 року о 11.30 год. по вул.Шабська в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», д/н НОМЕР_1 при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з останнім зіткнення. Позивач знаходився в салоні автомобіля марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 на передньому сидінні, про що ним було заявлено в ході огляду місця події. Внаслідок ДТП позивач отримав фізичні ушкодження в лобовій та теменній частині голови, шиї та була пошкоджена ліва нога. Зразу ж на місці події до позивача підійшов водій ОСОБА_2 та попросив сказати, що позивач значних ушкоджень не отримав, оскільки йому загрожувало порушення кримінального провадження та скасування візи моряка. Відповідач запевнив позивача, що всі витрати на відновлення здоров`я компенсує. При цій розмові біля позивача знаходилися його знайомі, які можуть дати покази як свідки. В процесі зясування обставин ДТП позивачу стало відомо, що автомобіль «Рено Трафік», д/н НОМЕР_1 застрахований 17.02.2021 року в AT «СГ «ТАС» по полісу №Р/9414743. Цього ж дня, через кілька годин, позивачу стало зле і він був вимушений звернутися до Білгород-Дністровської міської лікарні та був направлений до травматологічного відділення, де було діагностовано травму голови та направлено на рентгенограму, після якої позивачу було рекомендоване звернення до невропатолога. Після огляду лікарем невропатологом у позивача було діагностовано травму голови та надані рекомендації щодо лікування та введення необхідних ліків. Усі звернення до травматолога, невропатологів, офтальмолога, сімейного лікаря зафіксовані у медичних документах. Фактично з 25.10.2021 по 10.01.2022 рік позивач проходив інтенсивне лікування на яке за фіскальними чеками ним було витрачено 20 746 гривень. Під час лікування позивач неодноразово звертався до винуватця ДТП про надання матеріальної допомоги на ліки, але останній на зустріч не приїхав. Ще раз позивач спробував зустрітися з відповідачем та на зустрічі відповідач пообіцяв позивачу, що виплатить 15 000 грн., а решту пізніше, але коли позивач прийшов у визначений відповідачем день, останній заявив, що грошей в нього немає і таким чином від своєї обіцянки він відмовився. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як винуватець в дорожньо-транспортній пригоді повинен компенсувати позивачу всі понесені затрати на лікування та відновлення його здоров`я. Крім того, напередодні дорожньої пригоди позивач, як приватний підприємець уклав договір №15 від 15.10.2021 року про монтаж паркану металевого секційного, завдовжки 230 метрів у гаражному кооперативі «Віраж 11», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області та згідно з яким позивач повинен був до 31.12.2021 року виконати відповідний об`єм договірної роботи, але в зв`язку з лікуванням виконати зобов`язання позивач не зміг і замовник відмовився від його послуг. Договір про монтаж паркану у гаражному кооперативі «Віраж 11», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області укладений між позивачем та гаражним кооперативом на загальну суму 284 133,57 грн до якої входить вартість робіт позивача у розмірі 85 000 гривень, які позивач не зміг отримати в зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням і на підставі вище вказаного, з відповідача підлягає стягненню сумма у розмірі 85 000 грн., як з винної особи. Зважаючи на те, що позивач отримав фізичні ушкодження, через що страждав як фізично, так і психологічно, став погано спати, у його постійно болить голова, з`являються панічні атаки, періодично слабішає зір та ту обставину, що фактично з 25.10.2021 по 10.01.2022 рік був змушений проходити інтенсивне лікування, витрачати час на відвідини лікарських закладів, а тому позивач вважає, що отримав істотну моральну травму. Більш того, на позивача негативно вплинула відмова відповідача від своїх зобов`язань по відшкодуванню витрат на лікування, хоча спочатку позивач навіть не розмовляв з ним з приводу стягнення моральної шкоди та втрати доходу. Все вказане вище і складає моральну шкоду позивача, яку він оцінює у 50 000 грн..

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач в обґрунтування зазначив, що «24.10.2021 року о 11.30 год. по вул.Шабська в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», д/н НОМЕР_1 при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався, в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. Позивач знаходився в салоні автомобіля марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 на передньому сидінні, про що ним було заявлено в ході огляду місця події. Внаслідок ДТП позивач отримав фізичні ушкодження в лобовій та теменній частині голови, шиї та була пошкоджена ліва нога. Зразу ж на місці події до позивача підійшов водій ОСОБА_2 та попросив сказати, що позивач значних ушкоджень не отримав, так як йому загрожувало порушення кримінального провадження та скасування візи моряка. Відповідач запевнив позивача, що всі витрати на відновлення здоров`я компенсує. При цій розмові біля позивача знаходилися його знайомі, які можуть дати покази як свідки». Однак, позивач ОСОБА_1 не є потепілою особою зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим, не зрозуміло з яких саме причин позивач взагалі заявляє зазначені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 .. Враховуючи той факт, що внаслідок ДТП жодним учасникам не було заподіяно тілесних ушкоджень було складено саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №168247 від 24.10.2021 року, з якого вбачається, що в якості потерпілого зазначений лише ОСОБА_3 , оскільки його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Так, само з матеріалів адміністративної справи №495/8874/21 вбачається, що в поясненнях потерпілої особи ОСОБА_3 не містяться жодних відомостей щодо учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 .. Отже, враховуючи вищенаведене та той факт, що ОСОБА_1 не є потерпілою особою, відповідач позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, шкоди завданої втратою доходу та моральної шкоди, а також понесених судових витрат є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач до своєї позовної заяви додає довідку КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» за №330, з якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до лікарні 24.10.2022 року з «ушиб м`яких тканей голови», однак яким саме чином це пов`язано з дорожньо-транспортною пригодою на яку в свою чергу посилається у позові позивач не зрозуміло. Так, само з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2780/571 вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 19.11.2021 року по 29.11.2021 рік, що також не зрозуміло, яким саме чином лікування позивача пов`язано з дорожньо-транспортною пригодою на яку позивач посилається у своєму позові. Отже враховуючи вищезазначене, так і не зрозуміло, який саме причинний зв`язок між тим, що позивач ОСОБА_1 лікувався та зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, на яку він посилається.

Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 року справа №495/7524/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року заява адвоката Царенко О.О. про відвід судді Боярського О.О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишена без задоволення, суддею заявлено самовідвід та матеріали справи передані до канцелярії суду для подальшого розподілу.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи між суддями від 07.11.2023 року №182 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа №495/7524/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.11.2023 року справа прийнята до свого провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Олійниченко В.М. вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини які зазначені в позові.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Царенко О.О. заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити, відзив підтримав.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, додані докази, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2021 року о 11.30 год. по вул.Шабська в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», д/н НОМЕР_1 при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв з останнім зіткнення, в результаті дорожньо-транспртної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

24.10.2021 року року поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ДПР18 №168247, який в подальшому був направлений для розгляду до Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області від 27.10.2021 року, справа №495/8874/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн на користь держави та сплаті судового збору у розмірі 454 грн..

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що під час дорожньо-транспртної пригоди, яка мала місце 24.10.2021 року позивач ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 на передньому сидінні та внаслідок ДТП позивач отримав фізичні ушкодження в лобовій та теменній частині голови, шиї та була пошкоджена ліва нога. Зразу ж на місці події до позивача підійшов водій ОСОБА_2 та попросив сказати, що позивач значних ушкоджень не отримав, оскільки йому загрожувало порушення кримінального провадження та скасування візи моряка. Відповідач запевнив позивача, що всі витрати на відновлення здоров`я компенсує. Проте, цього ж дня, через кілька годин, позивачу стало зле і він був вимушений звернутися до Білгород-Дністровської міської лікарні та був направлений до травматологічного відділення, де було діагностовано травму голови та направлено на рентгенограму, після якої позивачу було рекомендоване звернення до невропатолога. Після огляду лікарем невропатологом у позивача було діагностовано травму голови та надані рекомендації щодо лікування та введення необхідних ліків. Фактично з 25.10.2021 по 10.01.2022 рік позивач проходив інтенсивне лікування на яке за фіскальними чеками ним було витрачено 20 746 гривень. Під час лікування позивач неодноразово звертався до відповідача, як винуватця ДТП про надання матеріальної допомоги на ліки, проте в кінці кінців відповідач від своєї обіцянки відмовився. Крім того, напередодні дорожньої пригоди позивач, як приватний підприємець уклав договір №15 від 15.10.2021 року про монтаж паркану металевого секційного, довжиною 230 метрів у гаражному кооперативі «Віраж 11», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області та згідно з яким позивач повинен був до 31.12.2021 року виконати відповідний об`єм договірної роботи, але в зв`язку з лікуванням виконати зобов`язання позивач не зміг і замовник відмовився від його послуг. Договір про монтаж паркану у гаражному кооперативі «Віраж 11», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області укладений між позивачем та гаражним кооперативом на загальну суму 284 133,57 грн до якої входить вартість робіт позивача у розмірі 85 000 гривень, які позивач не зміг отримати в зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням та на підставі зазначеного, з відповідача, як з винної особи підлягає стягненню сумма у розмірі 85 000 грн.. Внаслідок ДТП позивач отримав фізичні ушкодження, через що страждав як фізично, так і психологічно, став погано спати, у його постійно болить голова, з`являються панічні атаки, періодично слабішає зір та ту обставину, що фактично з 25.10.2021 по 10.01.2022 рік був змушений проходити інтенсивне лікування, витрачати час на відвідини лікарських закладів, що призвели до моральних страждань. В звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн..

Відповідно до положень ч.1 ст.12 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами цієї статті враховуються наступні факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою (шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди), вина особи, в результаті діяння якої була завдана шкода, крім виключних випадків, визначених законодавством. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в п.5, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Заморальну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Згідно з роз`ясненнями, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є адміністративним правопорушенням, то провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це належним чином оформлений уповноваженою особою документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, змість якого визначений ст.256 КУпАП.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, до протоколу про адміністративне правопорушення додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до вимог п.2 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 1015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у випадках коли внаслідок ДТП учасникам заподіяно тілесних ушоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місц пригоди відповідно до вимог кримінального процесаульного кодексу України.

Поліцейський в порядку звітування за результатами реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення складає рапорт на керівника відповідного підрозділу поліції, який передається уповноваженій особі підрозділу поліції.

Згідно ст.251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

З змісту вищевказаних норм КУпАП вбачається, що особи, уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, на завершальному етапі адміністративного розслідування повинні відобразити в протоколі про адміністративне правопорушення всі відомості, що обов`язково мають бути закріплені в ньому для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його не можна було заперечувати.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168247 від 24.10.2021 року вбачається, що 24.10.2021 року о 11.30 год. по вул.Шабська в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», д/н НОМЕР_1 при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв з останнім зіткнення, в результаті дорожньо-транспртної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху,за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В якості потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 24.10.2021 року вказаний лише ОСОБА_3 , оскільки на момент ДТП його транспортний засіб «Фольксваген Поло», д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Проте інформація про потерпілого ОСОБА_1 в ДТП, як таким себе вважає позивач, у вище вказаному адміністративному протоколі відсутня.

Також, як вбачається з постанови Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області від 27.10.2021 року по справі №495/8874/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова відображає зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168247 від 24.10.2021 року та також не містить данних про позивача ОСОБА_1 в якості потерпілого внаслідок ДТП яка мала місце 24.10.2021 року.

Позивач на підтвердження спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24.10.2021 року по вул.Шабська в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, яку допустив водій ОСОБА_2 також посилається на висновок судово-медичного експерта №34, який проведений 16.03.2023 року.

Проте суд не може взяти до уваги, як належний доказ висновок судово-медичного експерта №34, оскільки висновки експертизи не дають однозначної відповіді, що тілесні ушкодження у вигляді лобової та теменної частини голови, шиї, лівої ноги позивач ОСОБА_1 отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24.10.2021 року.

Таким чином, аналіз наданих позивачем суду та досліджених при розгляді справи доказів не підтверджують той факт, що позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (лобової та теменної частині голови, шиї, лівої ноги) внаслідок ДТП яка мала місце 24.10.2021 року, тобто позивач не є потерпілою стороною ДТП та не підтверджують безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, яка завдана позивачу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частин 1, 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості на підтвердження порушення прав та законних інтерсів позивача внаслідок неправомірних дій з боку відповідача, які б були в безпосередньому причинному зв`язку із ДТП.

Висновок суду

Таким чином, позивачем не доведено усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такою протиправною поведінкою та завданням позивачу матеріальної та моральної шкоди, що зумовлює суд відмовити в застосуванні такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди. За наведених обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Питання вимушених витрат позивача, що складаються із витрат по сплаті судового збору, суд вирішує у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України та покладає їх на позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.