Справа № 459/1086/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В.
Провадження № 22-ц/811/293/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

суддів Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Суди В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Червононраджитлокомунсервіс» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року адвокат Брух Андрій Олексійович в інтересах ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи, підгрупа Б, загального захворювання, звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивачки 4 745 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої здоров`ю, та 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 12.11.2022 року близько 10:37 год. позивачка по місцю свого проживання на АДРЕСА_1 вийшла на вулицю з метою зняти білизну, яку попередньо вивісила на вуличній сушарці, що знаходиться фактично навпроти її будинку, однак провалилась у відчинений люк, який був незагороджений (як стало згодом відомо - в теплову камеру), де у цей час двоє працівників КП «Червонограджитлокомунсервіс» проводили ремонтні роботи, однак такі жодної допомоги їй не надали та продовжували свою роботу. З даної теплової камери позивачку витягнув невідомий їй чоловік, який разом із сусідами, які бачили дану подію, провів її додому. Позивачка звернулась у приймальне відділення Червоноградської ЦМЛ, де було встановлено, що у неї наявні переломи ребер. Медичні працівники по даному факту повідомили поліцію, яка прибула на місце події та відібрала пояснення у позивачки. Як вбачається із епікризу №109989, позивачка з 12 по 17 листопада 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні Червоноградської ЦМЛ з діагнозом «Тупа травма грудної клітки переломи 6-11 ребер зліва, лівобічний гемоторакс». Відповідний діагноз був підтверджений проведеною 14.11.2022 року комп`ютерною томографією (КТ). В подальшому, по 09.01.2023 року, ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні. Внаслідок падіння у теплову камеру та ушкодження у зв`язку із цим свого здоров`я позивачка була вимушена витратити на своє лікування значні кошти: лише документально підтверджених витрат позивачка понесла на суму 4 745 грн. 90 коп. Листом № 628/01 від 09.02.2023 року відповідач повідомив, що 12.11.2022 року працівниками підприємства проводились ремонтно-аварійні роботи по АДРЕСА_1 з метою уникнення ушкодження майна та травмування мешканців, а вищезгадана теплова камера знаходиться на прибудинковій території та обслуговується КП «Червонограджитлокомунсервіс». Добровільно відшкодувати заподіяну їй шкоду відповідач не бажає, а тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Червонограджитлокомунсервіс» на користь ОСОБА_1 4 745 гривень відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та 15 000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з КП «Червонограджитлокомунсервіс» в дохід держави 2 147 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 168-173).

Вищезгадане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, «в якому врахувати всі описані в апеляційній скарзі обставини, які не були досліджені Червоноградським міським судом».

«По перше» звертає увагу на те, що суд першої інстанції повністю задовольнив позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки 4 745 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої здоров`ю, не давши «належної оцінки (долучених позивачем до позовної заяви) чекам, зокрема на те, що в них містяться не лише медичні препарати (ліки), зокрема мінеральна вода «Моршинська», пакети паперові, тощо. Окрім того, кількість ліків в долучених чеках жодним чином не відповідає ні кількості, ні фактичному лікарському призначенню». Вважає, що «фактично на лікування … Позивачкою було витрачено 2279,84 грн.», оскільки «Позивачці було призначено проведення рентгену…, а не КТ».

«По друге» вважає, що причиною нещасного випадку з позивачкою, який мав місце 12.11.2022 року в результаті її падіння у теплову камеру, стала її груба необережність, а тому розмір відшкодування за таку шкоду у відповідності до положень частини 2 статті 1193 ЦК України підлягає зменшенню (а.с. 186-190).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 січня 2024 року (яка отримана сторонами 29-30 січня 2024 року; а.с. 197-198) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 195).

Ознайомившись з апеляційною скаргою представник позивачки подав до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 199-205).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77)

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи, в тому числі і відповідачем/апелянтом (а, відтак, доказуванню не підлягає), те що 12.11.2022 року позивачка провалилася у відчинений люк теплової камери, де в цей час працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» (відповідача) проводились ремонтні роботи, в результаті чого (як вбачається з висновку комп`ютерної томографії від 14.11.2022 року) отримала переломи УІ-ХІ ребер зліва зі зміщенням та лівобічний гемоторакс (а.с. 9), з 12 по 17.12.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 7), а у подальшому на амбулаторному лікуванні.

На твердження відповідача, вищезгаданий нещасний випадок з позивачкою мав місце в результаті грубої необережності потерпілої (а.с. 31-35, 52-54, 114-117).

В той же час, судом першої інстанції встановлено, що нещасний випадок з позивачкою мав місце в результаті недотримання відповідачем ряду положень Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 71 від 14.02.2007 року (далі Правила …), якими передбачено, що організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устаткування і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за дотриманням в належному стані шляхів доступу до об`єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами (п. 6.3.7 Правил…); при технічному (глибокому) огляді і роботах, пов`язаних зі спуском робітника в колодязь, бригада повинна складатися не менш ніж із трьох осіб: один робітник працює в колодязі, другий перебуває на поверхні, третій спостерігає за роботою в колодязі та за потреби допомагає тому, хто перебуває всередині. Забороняється доручати інші завдання робітнику, котрий спостерігає за роботою особи, яка працює у колодязі. Спочатку потрібно дочекатися його виходу на поверхню. Якщо робота проводиться у камерах, бригада повинна складатися не менш ніж із чотирьох осіб.

За наведених обставин суд прийшов до вірного висновку про те, що факт того, що позивачка, як особа з інвалідністю 1 групи, мала б пересуватися зі стороннім супроводом, не звільняє відповідача та його працівників від обов`язку дотримання вищезгаданих Правил …, а тому шкода, завдана позивачці в результаті такого недотримання Правил …, у відповідності до положень статті 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки правові підстави для відмови в позові відсутні, так як навіть стаття 1193 ЦК України (на яку посилається відповідач/апелянт) передбачає лише зменшення розміру такого відшкодування, що і було зроблено судом першої інстанції, який зменшив розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки (заявлений в позовних вимогах в сумі 30 000 грн.), до 15 000 грн.

Самим відповідачем на стадії розгляду даної справи судом першої інстанції в Додаткових поясненнях по справі наведено детальний аналіз складових позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 4 745 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої здоров`ю, і серед цих складових відсутні посилання на «мінеральну воду «Моршинська», пакети паперові, тощо» (а.с. 115-116). Відтак, посилання апелянта на ці складові в апеляційній скарзі є надуманими, а тому до уваги прийматися не можуть.

Як також вбачається з наведеного відповідачем у вищезгаданих Додаткових поясненнях по справі порівняльного аналізу вартості ліків, які зазначені у Листку лікарських призначень стаціонарного хворого ОСОБА_1 (2 279 грн. 84 коп.), та вартості фактично придбаних позивачкою ліків, кількість яких є зазначеною у фіскальних чеках, які позивачкою долучено до позовної заяви в обґрунтування заявлених нею позовних вимог (4 740 грн. 40 коп.), всі назви ліків співпадають і зазначена різниця виникла в результаті того, що позивачка придбала дещо більшу кількість цих ліків, ніж було зазначено лікарем у вже згаданому Листку лікарських призначень стаціонарного хворого (а.с. 115-116), що позивачка в суді першої інстанції пояснювала біллю, яка не переставала і яку приходилось знімати додатковими дозами ліків для знеболення.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачка, будучи особою з інвалідністю 1 групи та отримавши в результаті нещасного випадку важкі травми (переломи зі зміщенням декількох ребер), вправі була за необхідності вживати додаткові заходи для знеболення (в тому числі і шляхом придбання додаткових ліків), а тому відхиляє доводи відповідача щодо «самовільного перевищення» позивачкою витрат на своє лікування.

Колегія суддів вважає, що за вищенаведених обставин в їх сукупності позивачка також вправі була вжити всіх можливих заходів для встановлення точного діагнозу та проведення ефективного лікування: в тому числі і шляхом проведення 14.11.2022 року комп`ютерної томографії, а тому відхиляє доводи відповідача стосовно неправомірності позовної вимоги про стягнення з нього 1 150 грн. оплати за згадане медичне обстеження позивачки з посиланням на те, що «Позивачці було призначено проведення рентгену…, а не КТ».

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 4 745 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди: разом 34 745 грн.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 34 745 грн., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 100 = 302 800, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 34 745 грн., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червононраджитлокомунсервіс» залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.