Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-н/641/62/2024 Справа № 641/391/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Маньковська О.О., при вирішенні питання про видачу судового наказу за заявою Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги х ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву та наявні матеріали, встановлено, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (загальна територіальна підсудність).

Разом з цим, статтею 30 ЦПК України визначено виключну підсудність справ.

Так, відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) дійшла, зокрема, таких висновків: - нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; - майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; - виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зробив висновок, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що надавалися боржнику за адресою: АДРЕСА_1 що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Немишлянського району м. Харкова.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності, тобто до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

За таких обставин, враховуючи приписи статті 162, частини 1 статті 30 ЦПК України та вищевикладені правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що подана Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю заява про видачу судового наказу не підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з частиною 2 статті 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що заява Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Положеннями частини 1 статті 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя -О. О. Маньковська