ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

м. Київ

справа № 761/9006/22

провадження № 61-9293св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - державне підприємство «Державна циркова компанія України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року у складі судді Притули Н. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до державного підприємства «Державна циркова компанія України»

(далі - ДП «Державна циркова компанія України») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді заступника начальника відділу художньо-творчої роботи,

а ОСОБА_2 на посаді архіваріуса загального відділу.

3. Наказом від 21 квітня 2022 року №43-к ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнені з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

4. Позивачі зазначали, що наказ від 09 грудня 2021 року про внесення змін до штатного розкладу не містив обґрунтування скорочення чисельності або штату працівників. Новий штатний розклад почав діяти з лютого

2022 року, під час його дії позивачі продовжували працювати, тобто сторони не виявили бажання розривати трудові відносини, а продовжили їх на невизначений термін.

5. Позивачів поінформували про вакантні посади, проте під час перебування у вимушеному простої вони не мали можливості повідомити про намір зайняти вакантну посаду. Натомість відповідач допустив звільнення без надання реальної можливості обрати вакантну посаду.

6. Також відповідач не виконав вимоги статті 494 КЗпП України щодо завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення, чим порушив процедуру звільнення.

7. Під час отримання наказу про звільнення позивачі повідомили про своє бажання зайняти вакантні посади, однак відповідач не виконав обов`язку з їх працевлаштування, не визначився з наявністю переваг у залишенні на роботі.

8. Посилаючись на викладене, остаточно сформулювавши свої вимоги,

позивачі просили суд поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу художньо-творчої роботи з 28 квітня 2022 року, поновити

ОСОБА_2 на посаді архіваріуса загального відділу з 28 квітня 2022 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час їх вимушеного прогулу.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду

від 23 травня 2023 року, у позові відмовлено.

10. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що під час попередження позивачів про наступне вивільнення та в день звільнення відповідач запропонував їм усі вакантні посади на підприємстві, проте вони виявили бажання зайняти посади репетитора циркових номерів (за умови проходження конкурсу), про що були обізнані. На зайняття будь-якої іншої посади (не на умовах конкурсу), позивачі згоди не надали, а отже відповідач виконав вимоги статті 492 КЗпП України.

11. При звільненні були дотримані вимоги статті 42 КЗпП України про переважне право на залишенні на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять оскаржені судові рішення скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. 23 червня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року.

14. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У серпні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

15. Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду

від 13 березня 2018 року у справі № 824/222/17-а, від 22 вересня 2020 року

у справі № 161/7196/19, у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Вважають, що суди в порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 263-265 ЦПК України не визначили, відповідно до встановлених обставин, правовідносини, які виникли між сторонами, внаслідок чого неправильно застосували норми матеріального права та судову практику.

18. Також помилковим вважають висновок судів про те, що під час їх попередження про наступне вивільнення та в день звільнення, відповідач запропонував їм всі вакантні посади на підприємстві.

19. Суди не взяли до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вимог закону щодо визначення переваги у залишенні на роботі.

20. Після зміни штатного розпису та встановлених можливих дат звільнення сторони фактично продовжили трудові відносини, що свідчить про те, що вони не виявили бажання їх розривати, а навпаки продовжили на невизначений термін.

21. Крім того суди не звернули уваги, що відсутній порівняльний аналіз продуктивності праці працівників.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

22. У серпні 2023 року ДП «Державна циркова компанія України» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

23. Посилання позивачів на те, що звільнення з роботи позбавило їх єдиного джерела доходів спростовано тим, що обидва позивачі знаходяться на пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

24. Суд першої інстанції при визначенні переважного права в залишенні на роботі одного із заступників начальника відділу художньо-творчої роботи, досліджував аналіз продуктивності їх роботи, проведений начальником цього відділу ОСОБА_5, в якому вона подала пропозицію щодо доцільності залишити на посаді заступника начальника художньо-творчої роботи ОСОБА_3 .

25. Апеляційний суд досліджував і порівняльну таблицю діяльності

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

26. Доводи касаційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання вимог закону щодо визначення переваги в залишенні на роботі та те, що порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації відповідач не проводив, а за основу в перевазі на роботі суди взяли лише стаж роботи на цій посаді не відповідають дійсності та спростовані наданими доказами.

27. При проведені скорочення чисельності працівників відповідач дотримався вимог порядку вивільнення працівників, визначених статтею 492 КЗпП України, при ознайомленні із наказом про заплановане вивільнення, одночасно ознайомив позивачів з усіма вакантними посадами, що були на підприємстві і запропонував переведення на вакантні посади, при наявності відповідної кваліфікації.

28. Один із примірників повідомлення, з переліком вільних посад був вручений позивачам під розпис 10 грудня 2021 року, що підтверджено їх підписами.

29. Посилання позивачів на те, що про їх звільнення не було повідомлено профспілковий комітет спростовано тим, що профспілковий комітет

ДП «Державна циркова компанія України», головою якого є ОСОБА_4 ,

10 грудня 2021 року надав згоду на проведення оптимізації персоналу компанії, шляхом скорочення чисельності штату працівників апарату управління, що засвідчено протоколом засідання № 5.

30. Доводи касаційної скарги про те, що оскільки після дати закінчення двомісячного строку попередження про звільнення сторони продовжили свої трудові відносини на невизначений термін вважає безпідставними.

31. Звільнення позивачів в строк більше ніж два місяці, після їх попередження, було обумовлено певними проблемами, пов`язаними з частковим знаходженням працівників компанії на вимушеному простої через епідемію C0VID-19 та введенням воєнного стану в Україні.

Обставини справи, встановлені судами

32. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працювали у відповідача із 2004 року на різних посадах.

33. Наказом від 04 травня 2017 року № 83-к ОСОБА_1 переведений на посаду заступника начальника відділу художньо-творчої роботи.

34. Наказом від 03 квітня 2017 року № 59-к ОСОБА_2 переведено на посаду архіваріуса загального відділу.

35. Наказом від 09 грудня 2021 року № 207-к у зв`язку з уповільненням організаційно-економічного та художньо-творчого розвитку підприємства внаслідок пандемії COVID-19, з метою оптимізації управлінського процесу, внесено зміни до штатного розкладу підприємства.

Виведено посади: заступника начальника відділу художньо-творчої

роботи - 1 одиниця; архіваріуса загального відділу - 1 одиниця; робітника

з догляду за тваринами VІ розряду - 1 одиниця.

Введено посади: заступника начальника відділу юридичного забезпечення - 1 одиниця; освітлювача (який веде розробку схем освітлення) - 1 одиниця; провідного бухгалтера (з дипломом магістра) - 1 одиниця.

Переміщено посаду репетитора циркових номерів відділу художньо-творчої роботи до художнього відділу відокремленого структурного підрозділу «Творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів».

Доручено заступнику начальника відділу юридичного забезпечення

до 10 грудня 2021 року оповістити профспілкові організації підприємства про зміни істотних умов праці та подальше скорочення штату працівників.

Доручено начальнику відділу планово-економічної роботи розробити та провести зміни до штатного розпису компанії з 01 січня 2022 року та подати на затвердження до Міністерства культури та інформаційної політики штатний розпис в терміни, визначені чинним законодавством.

Доручено відділу кадрів відповідно до чинного законодавства України попередити працівників про можливе їх звільнення та запропонувати переведення за їх згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або браку вільних посад провести процедуру їх звільнення не раніше ніж через два місяці з дати ознайомлення з цим наказом.

Доручено начальнику відділу художньо-творчої роботи провести аналіз продуктивності праці заступників начальника відділу та подати пропозиції щодо подальшого визначення працівника, що підлягає скороченню.

Підстава: службові записки начальників відділів - загального, юридичного бухгалтерського обліку та звітності, художньо-творчої роботи.

36. Відповідно до службової записки начальника загального відділу

від 23 листопада 2021 року, зважаючи на невеликі обсяги документації

в компанії та орієнтуючись на оптимізацію та економію засобів, запропоновано внести зміни в штатний розклад загального відділу. Виконання робіт з ведення архіву покласти на фахівця загального відділу, включивши це до її посадових обов`язків, а посаду архіваріуса скоротити.

37. Відповідно до доповідної записки начальника відділу художньо-творчої роботи від 08 грудня 2021 року, провівши аналіз циркових номерів, які входять до складу компанії, запропоновано провести оптимізацію чисельного складу відділу, скоротивши одну посаду заступника відділу. Посаду

репетитор - перевести до відокремленого структурного підрозділу

у м. Харкові.

38. Відповідно до службової записки начальника відділу юридичного забезпечення від 09 грудня 2021 року, згідно з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» на підприємстві повинна бути визначена відповідальна особа з питань запобігання та виявлення корупції. Це питання можна вирішити шляхом введення в штат підприємства уповноваженої особи, або покладення її обов`язків на співробітника підприємства.

39. Відповідно до службової записки головного бухгалтера

від 15 листопада 2021 року, у зв`язку з виробничою необхідністю, а саме: великий обсяг робіт, пов`язаний з веденням обліку електронних лікарняних листів, подання до ФСС заяв-розрахунків, звітів про виплату коштів застрахованим особам, складання і подання до Пенсійного фонду додатково окремих звітів з ЄСВ на осіб, що перебувають на лікарняному, а також складання і подання щомісячно до виконавчої служби звітів по виконавчих листах, що надходять на підприємство тощо, з метою пильного контролю

і недопущення помилок, що потребує високого професійного рівня, виникла нагальна потреба в відновленні посади провідного бухгалтера у відділі бухгалтерського обліку і звітності, що була попередньо скорочена у 2016 році.

40. 10 грудня 2021 року на виконання наказу від 09 грудня 2021 року

№ 207-к, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було вручено повідомлення про заплановане звільнення за скороченням чисельності та штату працівників, яким позивачів було попереджено про наступне звільнення з роботи за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України не раніше двомісячного терміну з моменту одержання цього попередження.

41. Одночасно позивачам запропоновано переведення на посади, при наявності відповідної кваліфікації. При цьому щодо посад головного режисера, репетитора циркових номерів керівника художнього номеру, інспектора манежу вищої категорії, артисту цирку (всіх жанрів), асистента циркового номеру, умовою їх зайняття зазначено - проходження конкурсу.

42. Про ознайомлення з повідомленням про заплановане вивільнення та отримання його примірника, позивачі поставили свої підписи 10 грудня

2021 року. Також на повідомленні зазначено, що позивачі погодились на переведення на посаду репетитора циркових номерів.

43. 14 січня 2022 року на виконання наказу від 09 грудня 2021 року № 207-к, начальником відділу художньо-творчої роботи проведено аналіз продуктивності праці заступників начальника відділу та подано пропозицію щодо доцільності залишити на посаді заступника начальника художньо-творчої роботи ОСОБА_3 . Під час аналізу стажу роботи було виявлено, що ОСОБА_3 має значно більший стаж роботи на посаді заступника начальника художньо-творчої роботи, а у своїй роботі активно співпрацює з навчальними закладами для залучення артистів для роботи

в компанії, на громадських засадах активно бере участь у роботі конкурсної комісії та художньо-експертної ради, бере участь у проведенні дитячо-юнацьких фестивалів циркового мистецтва.

44. Відповідно до статті 494 КЗпП України 10 грудня 2021 року копію наказу від 09 грудня 2021 року № 207 надано голові первинної профспілкової організації ДП «Державна циркова компанія України», голові первинної профспілкової організації працівників ДП «Державна циркова компанія України».

45. 10 грудня 2021 року профспілковий комітет ППО ДП «Державна циркова компанія України» надав згоду на проведення оптимізації управлінського персоналу компанії шляхом скорочення чисельності штату працівників апарату управління.

46. 14 вересня 2022 року Київська міська профспілка працівників культури повідомила, що первинна профспілкова організація працівників

ДП «Державна циркова компанія України» (голова профспілки ОСОБА_1 ) не є членською організацією та не стоїть на обліку як організаційна ланка Київської міської профспілки працівників культури.

47. Наказом від 10 грудня 2021 року № 210-к ОСОБА_1 встановлено вимушений простій з оплатою 2/3 посадового окладу з 13 грудня 2021 року до 31 грудня 2021 року.

48. Наказом від 31 грудня 2021 року № 223-к ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено вимушений простій з оплатою 2/3 посадового окладу з 04 січня 2022 року до 31 січня 2022 року.

49. Наказом від 27 січня 2022 року № 15-к ОСОБА_1 встановлено вимушений простій з оплатою 2/3 посадового окладу з 01 лютого 2022 року до 28 лютого 2022 року. ОСОБА_2 - з 01 лютого 2022 року

до 04 лютого 2022 року.

50. Наказом від 24 лютого 2022 року № 25-к у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою убезпечення працівників від збройної агресії на території бойових дій, у зв`язку з тим, що виникла загроза для життя і здоров`я працівників, встановлено вимушений простій за місцем перебування з оплатою 2/3 посадового окладу з 28 лютого 2022 до окремого розпорядження ОСОБА_2 , з 01 березня

2022 року - ОСОБА_1 .

51. Наказом від 21 квітня 2022 року № 42-к ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено вимушений простій, стати до роботи - 28 квітня 2022 року.

52. Наказом від 21 квітня 2022 року № 43-к ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнені з роботи із займаних ними посад 28 квітня 2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

53. Згідно зі штатним розписом ДП «Державна циркова компанія України», затвердженим 09 лютого 2022 року передбачена одна посада заступника начальника відділу художньо-творчої роботи, а посада архіваріуса загального відділу відсутня.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

54. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

55. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

56. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

57. Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

58. За змістом статті 21 КЗпП України (тут і далі в редакції, чинній на момент звільнення позивачів) забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

59. За змістом статті 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення,

а також сприяння у збереженні роботи.

60. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

61. Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення

з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

62. Відповідно до частин другої, восьмої статті 43 КЗпП України (у редакції, на час звернення до первинної профспілкової організації ДП «Державна циркова компанія України») розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

63. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

64. Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, їх права та гарантії діяльності»

(у редакції, на час звернення до первинної профспілкової організації

ДП «Державна циркова компанія України») рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

65. Частиною третьою статті 252 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

66. Згідно з частинами першою, третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

67. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами

в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві,

в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до

статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників

68. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

69. За змістом частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

70. За загальним правилом, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність скорочення штату та чисельності працівників, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу (див. висновки Верховного Суду

у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого

2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі

№ 297/868/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17, від 27 травня 2021 року в справі № 201/6689/19).

71. Разом із тим, суд вирішуючи відповідні трудові спори, з дотриманням принципів диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, перевіряє наявність законних підстав для звільнення, дотримання порядку (процедури) звільнення, зокрема і відсутність дискримінації при звільненні.

72. У розглядуваній справі судами встановлено, що посади заступника начальника відділу художньо-творчої роботи (шляхомскорочення однієї посади) та архіваріуса загального відділу, які перед звільненням займали позивачі, наказом від 09 грудня 2021 року № 207-к, внаслідок внесених змін до штатного розпису підприємства, були скорочені.

73. 10 грудня 2021 року на виконання наказу від 09 грудня 2021 року

№ 207-к ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було вручено повідомлення про заплановане звільнення за скороченням чисельності та штату працівників.

74. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що у відповідача дійсно відбулося скорочення посад заступника начальника відділу художньо-творчої роботи, яку обіймав позивач ОСОБА_1 та посади архіваріуса загального відділу, яку обіймала ОСОБА_2 , дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивачів відбулося відповідно до вимог трудового законодавства, позивачі були попереджені про майбутнє вивільнення за два місяці і з моменту попередження про наступне вивільнення та до дати звільнення роботодавець пропонував їм вакантні посади у цьому підприємстві, проте вони погодились лише на посаду, умовою зайняття якої було проведення конкурсу, про що позивачі були обізнані, на переведення на інші посади згоди не надали.

75. Профспілковий комітет ППО ДП «Державна циркова компанія України» надав згоду на проведення оптимізації управлінського персоналу компанії шляхом скорочення чисельності штату працівників апарату управління.

76. Також судами в достатній мірі проаналізовано дотримання при звільненні вимог статті 42 КЗпП України про переважне право на залишенні на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

77. Порушення відповідачем норм трудового законодавства під час звільнення позивачів судами не встановлено.

78. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши докази у справі, надавши їм правову оцінку в межах своєї компетенції, правильно застосувавши норми матеріального права, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові.

79. З цих підстав підлягають відхиленню доводи касаційної скарги, що суди не визначили відповідно до встановлених обставин справи правовідносини, які виникли між сторонами внаслідок чого неправильно застосували норми матеріального права та правозастосовну практику.

80. Доводи касаційної скарги про те, що суди не звернули уваги, що відсутній порівняльний аналіз продуктивності праці працівників,

є необґрунтованими з огляду на викладені апеляційним судом мотиви

в оскарженій постанові, з якими погоджується Верховний Суд.

81. Посилання в касаційній скарзі на те, що відповідач прийняв наказ про звільнення не одразу після встановлених можливих дат звільнення, а після спливу ще двох місяців, на правильність вирішення справи судами не впливає, оскільки, вказане відбулося з об`єктивних причин у зв`язку

з перебуванням працівників підприємства на вимушеному простої через пандемію C0VID-19 та веденням із 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану.

82. Повідомляючи про наявність вакантних посад на підприємстві, відповідач заздалегідь інформував позивачів, що зайняття окремих з них можливо лише за результатами конкурсу. Отже у разі оголошення відповідного конкурсу позивачі не позбавлені права взяти в ньому участь.

83. З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження

й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано відхилив, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявників. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

84. За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду

від 13 березня 2018 року у справі № 824/222/17-а, від 22 вересня 2020 року

у справі № 161/7196/19, Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року

у справі № 6-1264цс17, на які заявники посилалися в касаційній скарзі.

85. Суди належним чином виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримались вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір.

86. Незгода заявників із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

87. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

88. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

89. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

90. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

91. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

92. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович