Провадження № 2/185/512/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/12502/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно якого просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 00 грн. без урахування утримання з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 вересня 1992 року по 13 грудня 2017 року позивач працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підземним учнем гірноробочого на дільниці по видобутку вугілля, підземним електрослюсарем на різних дільницях. Робота на всіх вказаних посадах пов`язана з шкідливими умовами з повним робочим днем у шахті. 12 грудня 2017 року позивача звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я. 03 квітня 2018 року Державною установою «Український НДІ промислової медицини м.Кривий Ріг, складено медичний висновок лікарсько-експертної комісії від 03.04.2018 року № 498 про наявність у позивача професійного захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії ) група «В». Легенева недостатність другого ступеня. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічний плечолапатковий періартроз (ПФ другого ступеня). Нейросенсорна приглухуватість справа другого ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва першого ступеня (з легким зниженням слуху). 23 квітня 2018 року комісією складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форма П-4 ( далі - Акт розслідування), затверджений першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Згідно п. 13 Акту розслідування оцінка умов праці моєї по діючим на момент розслідування класифікаціям віднесена до різних ступенів «Шкідливих» за всіма факторами. Відповідно п. 15 Акту розслідування хворий не здатний працювати за професією, не працює. Причинами виникнення професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом вільного токсину кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 27 разів перевищує ГДК (108,25 мг/куб. м при ГДК 4,0 мг/куб. м.) по ГОСТ 12.1005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны). Рівень відносної вологості повітря 83%, при нормі 75% по ДСП 3.3.1.095-2002. Важкість праці: робоча поза вимушена «на колінах і ліктях», впродовж 69 % змінного часу, при юрмі до 10% часу зміни. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 4 дБА (84дБА при ГДР 80дБА) по ДСН 3.3.6.037-99 (пункт 17 Акту розслідування). Довідкою МСЕК від 30.05.2018 року мені первинно-повторно було встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності сукупно, у томі числі: 15 відсотків - ХОЗЛ, 15 відсотків - ДПП, 10 відсотків - туговухість, повторно 0 відсотків - виробнича травма, акт Н-1 № 14 від 07.05.2005 року, повторно - 0 відсотків - виробнича травма, акт Н-1 № 14 від 04.12.2012 року. Згідно довідки МСЕК від 01.07.2020 року при повторному огляді встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності сукупно. Встановлено третя група інвалідності з 01.06.2020 року. Відповідно до довідки МСЕК від 16.05.2022 року позивачу встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності сукупно і третю групу інвалідності безстроково. Також згідно цієї довідки позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Працюючи на одному підприємстві у відповідача, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач отримав професійне захворювання на виробництві та втратив 65 % професійної працездатності. Ушкодження здоров`я та інвалідність призвели до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. У зв`язку з вказаним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний активний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обумовлені важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці та систематичною необхідністю отримання медичної допомоги на фоні сильних больових відчуттів, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що виражаються у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні. Встановлення втрати професійної працездатності та інвалідності безстроково свідчить про втрату можливості моєї трудової та соціальної реабілітації. Все це призводить до значних тяжких змін життєвих зв`язків та він змушений прикладати додаткові засилля для організації свого життя.

Стислий виклад позиції відповідача.

06 листопада 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Позивач вказав на моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків, він докладає додаткових зусиль для організації свого життя, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, стрес та депресію, перелічені явища, які на його думку є ознаками моральної шкоди. Тобто позивач самостійно встановив, що у нього моральні страждання, стрес та депресія. Докази, які б підтверджували симптоми моральної шкоди, що перелічені в позові не надані, а вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на припущеннях. Відповідно є невстановленим факт заподіяння моральної шкоди. Посилання позивача на фізичні страждання (болі) є неприйнятним тому, що фізичній біль не зазначений як симптом моральної шкоди в ст.237-1 КЗпП. Щодо фізичних болів представник відповідача зазначає, що ризик отримання ушкодження здоров`я роботодавцем застрахований згідно з законом «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і позивач отримує щомісячні виплати згідно з процентом втрати професійної працездатності, та отримав одноразову виплату на відшкодування майнової шкоди здоров`ю.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалами суду відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі. Від позивача надійшла 13.12.2023 року заява відповідно до ст. 93 ЦПК України з відповіддю на кожне питання, які порушені відповідачем у відзиві.

Представник відповідача підтримала доводи відзиву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та підприємством, правонаступником прав та обов`язків якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 01.09.1992 року був прийнятий підземним учнем гірничого на видобувну дільницю з повним робочим днем в шахті, 21.10.1992 року переведений підземним гірничим другого розряду з повним робочим днем в шахті, 26.05.1994 року переведений підземним гірничим 3 розряду з повним робочим днем в шахті, 24.04.1996 року переведений підземним гірничим майстром на дільницю РВР з повним робочим днем в шахті, з 02.06.2003 року обіймав посаду підземного гірничого майстра видобувної дільниці №5 з повним робочим днем в шахті, 13 грудня 2017 року був звільнений з займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 03.04.2018 року, протокол №498, позивачу було встановлено професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії ) група В. Легенева недостатність другого ступеня. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічний плечолапатковий періартроз (ПФ другого ступеня). Нейросенсорна приглухуватість справа другого ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Згідно з п.12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 квітня 2018 р. загальний стаж роботи ОСОБА_1 за професією гірничий майстер підземний з повним робочим днем в шахті 25 років 3 місяці у цеху в умовах впливу шкідливих факторів.

Згідно з п.13 Акту, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014р №248 оцінка умов праці гірничого майстра підземного дільниці з видобутку вугілля №5 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_1 віднесена:

-по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин - до 3 класу 4 ступені «Шкідливі»;

-по мікроклімату - до 3 класу 1 ступені «Шкідливі»;

-за параметрами шуму - до 3 класу 1 ступені «Шкідливі»;

-за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступені «Шкідливі»;

-за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступені «Шкідливі».

-загальна оцінка - до 3 класу 4 ступені Шкідливі.

Згідно п.17 Акту, причиною виникнення професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом вільного токсину кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 27 разів перевищує ГДК (108,25 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3) по ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны). Рівень відносної вологості повітря 83%, при нормі 75% по ДСП 3.3.1.095-2002. Важкість праці: робоча поза вимушена «на колінах і ліктях», впродовж 69 % змінного часу, при нормі до 10% часу зміни. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 4 дБА (84дБА при ГДР 80дБА) по ДСН 3.3.6.037-99.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 051873 від 30.05.2018 року виданої МСЕК, ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 10.05.2018 до 01.06.2020.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 230578 від 01.07.2020 року виданої МСЕК, ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності, з 01.06.2020.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 058550 від 01.07.2020 року виданої МСЕК, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 65% з 01.06.2020 до 01.06.2022.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 564473 від 16.05.2022 року виданої МСЕК, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, з 01.06.2022, безстроково.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 121122 від 16.05.2022 року виданої МСЕК, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 65% з 01.06.2022 до безстроково.

Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Судом встановлено, що після роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах за професією більше 21 років, та звільнення за станом здоров`я 13.12.2017 року до визначення позивачу ступеню втрати професійної працездатності з 10.05.2018 року, позивач на інших підприємствах не працював.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 65% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 130 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без відрахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1300 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн без відрахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: вул. Соборна, буд.76, м.Павлоград Дніпропетровська область.

Суддя А. О. Врона