Справа № 643/5648/23
Провадження № 2/643/209/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткачова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить суд: витребувати у ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 231 500, 00 грн., який був переданий відповідачу на підставі договору фінансового лізингу №HAGAA!00000961 від 16.11.2021; стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 25 665,35 грн., з яких - 19 442, 55 грн. нараховані відсотки за користування предметом лізингу та 6 222, 80 грн. - заборгованість за страховою винагородою; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2021 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля за №HAGAA!00000961, згідно умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме автомобіль марки Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. Умовами договору на лізингоодержувача був покладений обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування предмету лізингу, витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу. Також умовами договору сторони у згодили, що подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або у повному обсязі щонайменше на один календарний місяць.

Лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки не вносились, у зв`язку з чим 28.03.2023 лізингоодержувачу було направлено повідомлення про настання подій дефолту.

Умовами договору лізингу сторони передбачили, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт лізингоодержувач не усунув подію дефолту, він зобов`язаний негайно повернути предмет лізингу, а також заборгованість за договором у повному обсязі, а лізингодавець має право здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. У такому випадку договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. У повідомленні було вказано про розірвання договору лізингу з 15.04.2023.

Оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту у строк зазначений у повідомленні про подію дефолту (предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме) відповідно до повідомлення про настання події дефолту договір лізингу №HAGAA!00000961 від 16.11.2021 вважається розірваним з 15.04.2023.

Станом на червень 2023 року відповідач предмет лізингу не повернув, заборгованість за лізинговими платежами не сплатив.

За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Також подав клопотання до якого, на підтвердження заборгованості відповідача за страховою винагородою, долучив поліс добровільного страхування наземного транспортного засобу №HAGACPS-21AG5T9, укладеного між страховиком АТ «СК «УНІКА» та страхувальником АТ КБ «Приватбанк» предметом якого є транспортний засіб Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Пояснив, що сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6222, 80 грн., однак відповідно до виписки №0917 розрахунок заборгованості зроблено станом на квітень 2023 року 548,72 грн, тобто без врахування страхового платежу за травень 2023 року.

Відповідач у судові засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань, відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом враховуються висновки, наведені у рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації сторони, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно вимог ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року, ухваленого у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно вимог ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

За змістом ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У судовим розглядом встановлено, що 16.11.2021 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля за №HAGAA!00000961 (далі Договір).

Відповідно до п. 2.2 Договору, лізингодавець передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці. Кількість та загальна вартість якого на момент укладення Договору наведенні в статті 14 п. 14.1 цього Договору, Додатку №1, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору.

Згідно із п.2.3 Договору, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 Договору) та складається з періодів лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами Акту приймання передачі предмета лізингу, але, в будь-якому випадку, не може бути менше одного року.

Відповідно до п.2.4 Договору предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного Договору. У разі переходу прав власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього Договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається.

Умови переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача визначені п.11.2 Договору, яким передбачено, зокрема, сплату лізингоодержувачем заборгованості у повному обсязі та сплати можливих штрафних санкцій, відшкодування витрат чи збитків лізингодавцю.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до ст.14 п.14.3 Договору у складі лізингових платежів, при цьому винагорода розраховується на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення в часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Нарахування винагороди за користування предметом лізингу здійснюється щодня з дати підписання Акту приймання передачі транспортного засобу відповідно до суми невідшкодованої частини вартості предмета лізингу на кінець операційного дня до поточної дати, в яку лізингоодержувач здійснює сплату винагороди за користування предметом лізингу в складі лізингового платежу або окремо.

Відповідно до п.4.2 Договору усі платежі за Договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до Графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п.14.5. Договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу, винагороду лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг предмет фінансового лізингу (проценти), разову комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу, щомісячну комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу. Вартість предмету лізингу фіксується у акті приймання-передачі.

Для погашення заборгованості лізингодавець відкриває лізингоодержувачу транзитний рахунок (п.4.5 Договору).

Статтею 5 Договору сторони узгодили питання страхування предмета лізингу, зокрема у п.5.1 Договору визначено, що страхування предмету лізингу здійснюється з моменту підписання Акту приймання передачі транспортного засобу та протягом строку лізингу.

За змістом п.6.2.2 Договору на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до Графіку та статті 14 п.14.3. цього Договору.

Відповідно до п.6.2.3 Договору лізингоодержувач зобов`язався своєчасно сплачувати лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу згідно Додатку №2 та статті 14 п.14.3. цього Договору.

Окрім цього, у п.6.2.4 Договору сторони узгодили, що лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6 Договору, в строки, визначені умовами Договору та/або Графіком лізингових платежів.

Відповідно до п.6.3.3 Договору лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України.

Лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з Графіком, що включає в себе: платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі встановленому Графіком; винагороду за отримане у лізинг майно в розмірі 20% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу відповідно до Графіка; щомісячну комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу без ПДВ; разову комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу без ПДВ. Період сплати лізингових платежів з 24 по 28 число кожного місяця (14.3, 14.4 Договору).

Відповідно до п.14.9 Договору, щомісяця в період сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж в розмірі встановленому Графіком та сплачує інші платежі (комісії), що пов`язані з виконанням Договору не пізніше дня надання таких послуг, компенсує інші можливі витрати лізингодавця протягом 14 календарних днів з моменту виникнення додаткових витрат.

Відповідно до копії Додатку №1 (специфікація) та Додатку №3 (акт приймання - передачі) до Договору №HAGAA!00000961 від 16.11.2021, предметом Договору лізингу є автомобіль марки Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Вартість предмету лізингу 231 500 грн. Дата приймання - передачі предмету лізингу 16.11.2021.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , належить АТ КБ «Приват-банк».

Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобов`язань між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення майна, набутого за договором фінансового лізингу, які регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку та Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, що діяла на час укладення договору

Відповідно положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст.638, ч. 1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, що діяла на час укладення договору, визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) це вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно ч. 1 ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняються.

Відповідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно положень ст.20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу ; вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу у разі невиконання лізингоодержувачем чи особою, яка отримала об`єкт фінансового лізингу від лізингоодержувача відповідно до цього Закону, обов`язку щодо належного використання об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу; вимагати усунення будь-яких порушень, що призвели до обмеження права власності лізингодавця на об`єкт фінансового лізингу; у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством.

У підпункті 1 пункту 8.1 Договору визначено, що для цілей договору подією дефолту вважається будь - яка з наступних подій, зокрема, прострочення виконання фінансових зобов`язань за договором на 60 днів.

Згідно із п.8.2.1 Договору лізингу у разі настання події дефолту лізингодавець направляє лізингоодержувачу письмове повідомлення про відмову від Договору та його розірвання з зазначенням конкретної події дефолту та з вимогою про переміщення предмету лізингу з адреси базування предмета лізингу. У повідомленні про подію дефолту зазначаються строки виконання вимоги щодо переміщення предмета лізингу та адреса за якою повинно бути доставлено предмет лізингу (разом з документами на предмет лізингу, що наявні у лізингоодержувача….), а також дата розірвання цього Договору у разі неусунення лізингоодержувачем події дефолту.

У зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів, лізингодавець 28.03.2023 направив лізингоодержувачу повідомлення за вих.№1111НАGAS1HM від 15.03.2023 про настання подій дефолту, а саме у зв`язку із простроченням виконання фінансових зобов`язань за договором лізингу більше ніж на 60 днів. У повідомленні роз`яснено, що відповідно до умов Договору лізингоодержувач зобов`язаний доставити предмет лізингу за адресою відповідної регіональної філії та врегулювати подію дефолту, в тому числі сплатити заборгованість за Договором у розмірі 20 659,22 грн. в строк до 15.04.2023. Також зазначено, що якщо предмет лізингу не буде доставлено в порядку, визначеному договором та лізингоодержувач не здійснить врегулювання події дефолту, лізингоодержувач не пізніше 90 го календарного дня з моменту виникнення події дефолту зобов`язаний погасити у повному обсязі прострочену заборгованість (у тому числі заборгованість за простроченими лізинговими платежами, нарахованою неустойкою (штрафи, пеня), а також відшкодувати лізингодавцю кошти у сумі залишку лізингових платежів згідно з Додатком №2 до Договору, та з наступного дня, а саме 15.04.2023 договір вважається розірваним.

Поштове відправлення з вищевказаним повідомленням 25.04.2023 було повернуто відправнику за закінченням встановлено терміну зберігання. При цьому у п.13.9 Договору сторони узгодили, що будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана у договорі. Для доказу вручення повідомлення або документу буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений.

Оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту у строк зазначений у повідомленні про подію дефолту, то відповідно до повідомлення про настання події дефолту за вих.№1111НАGAS1HM від 15.03.2023 Договір лізингу №HAGAA!00000961 від 16.01.2021 був розірваний з 15.04.2023.

За загальними правилами, встановленими ст.526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання, відповідно ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позивач, на виконання умов договору лізингу, надіслав боржнику повідомленням щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дане повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання.

Як зазначає позивач станом на червень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем повернуто не було, місцезнаходження транспортного засобу невідоме, прострочена заборгованість за лізинговими платежами відповідачем не погашена.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом договору лізингу, що засвідчується його особистим підписом та його умови ним не спростовуються.

Відповідно ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, наданих стороною позивача доказів, судом встановлено порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвели до порушення прав АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість, яка виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, з не отриманих лізингових платежів становить 25 665,35 грн., з яких: 19 442,55 грн. - відсотки за користування предметом лізингу, 6 222,80 грн. - заборгованість за страховою винагородою.

Судом також встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, договір розірвано, оскільки позивач в односторонньому порядку відмовлявся від договору, що було передбачено умовами договору.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18 роз`яснено, що якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (п. 9.12).

Враховуючи, що на час розгляду справи Договір фінансового лізингу автомобіля №HAGAA!00000961 від 16.01.2021 є розірваним і відповідачем не вчинено будь-яких дій щодо добровільного повернення предмета лізингу позивачу, то такий підлягає примусовому вилученню у відповідача на користь позивача.

Крім того, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору №HAGAA!00000961 від 16.01.2021 та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 25 665,35 грн., з яких: 19 442,55 грн. - відсотки за користування предметом лізингу, 6 222,80 грн. - заборгованість за страховою винагородою.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 3 857 грн. 48 коп. підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки позов задоволено у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.2, 10- 13, 76 - 82, 89, 133, 141, 223,258, 259, 263-265, 266, 273,280-284, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» транспортний засіб Toyota Aqua, 2014 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 231 500,00 грн, який був переданий ОСОБА_1 на підставі договору фінансового лізингу №HAGAA!00000961 від 16.01.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 25 665 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн., 35 коп., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування предметом лізингу на суму 19 442,55 грн., а також заборгованості за страховою винагородою на суму 6 222,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати в розмірі 3857 (три тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн. 48 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1-Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.В. Осадчий