Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Субота М.І.,

представника відповідача Самолюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до Наказу №6 МЗУ73-К від 19.04.2010 ОСОБА_1 була прийнята на посаду оператора комп`ютерного набору у відділ товарного обліку магазину №73 «Сільпо» регіонального структурного відділення ТОВ «Фоззі- Фуд» на неповний робочий день. Наказом №21/МЗУ73-к від 03.03.2011 ОСОБА_1 прийнята на посаду оператора комп`ютерного набору у відділ товарного обліку магазину №73 «Сільпо» регіонального структурного відділення ТОВ «Фоззі- Фуд» на повний робочий день.

16.12.2011 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.38 КЗпПУ - у зв`язку із доглядом за дитиною.

Зазначає, що після звільнення з нею не було проведено розрахунку в повному обсязі, а саме не проведено розрахунку за листками непрацездатності за період з 21.112011 по 05.12.2011. Про даний факт ОСОБА_1 дізналася у 2013 в ході розгляду цивільної справи №712/3987/2012, відповідно позивачкою було збільшено вимоги в цій частині.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2013, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.09.2013 у цивільній справі №712/3987/2012 у вимозі про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовлено. Підставою для відмови у стягненні грошових коштів за листками непрацездатності була та обставина, що за наданими відповідачем до суду листом №1925/01 від 19.12.2011 листки непрацездатності серії АВФ №410648 від 21.11.2011 за період з 21.11.2011 по 29.11.2011 та серії АВФ №434537 від 30.11.2011 за період з 30.11.2011 по 05.12.2011 було повернуто на дооформлення.

Зазначає, що відповідач свідомо ввів в оману суд що до цих обставин, що стало підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів за спірний період.

У зв`язку з поданням до суду завідомо неправдивого документу ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про злочин.

За заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. У ході досудового розслідування було встановлено ту обставину, що листки непрацездатності серії АВФ №410648 від 21.11.2011 за період з 21.11.2011 по 29.11.2011 та серії АВФ №434537 від 30.11.2011р. за період з 30.11.2011 по 05.12.2011 відповідач не повертав на дооформлення.

16.11.2016 слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2017 у справі №308/4269/17 постанову про закриття кримінального провадження було залишено в силі.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий встановив факт невиплати грошових коштів за листками непрацездатності, проте оскільки така невиплата була у менш ніж за 1 місяць, у діях посадових осіб відповідача відсутній склад кримінального право порушення.

Пояснює, що належні позивачу грошові кошти не виплачені до цих пір.

На підставі наведеного просила суд : стягнути з ТОВ «Фоззі-Фуд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ №410648 від 21.11.2011 за період з 21.11.2011 по 29.11.2011 та серії АВФ №434537 від 30.11.2011 за період з 30.11.2011 по 05.12.2011 у розмірі 601,81 гривень, втрат від інфляції 554,26 гривень, 3% річних 108,18 грн; стягнути з ТОВ «Фоззі-Фуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 16.12.2011 по 29.11.2017 в розмірі 77935,00 гривень.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2018 провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та середній заробіток за весь період затримки розрахунку закрито.

29.01.2019 постановою Закарпатського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року у частині закриття провадження у справі щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Решту ухвали залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.12.2020, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2018 року у не скасованій частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишено без змін.

До суду від представника відповідача ТОВ «Фоззі-Фуд - адвоката Самолюк М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача втрат від інфляції 554,26 гри., 3 % річних 108,18 гри. та стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку у розмірі 77 935,00 гри. Зазначив, що судом першої інстанції у справі, яка переглядається, підлягають розгляду позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, а також про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідач не згідний з вимогами, доводами, поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та неправомірними.

Пояснює, що 29 січня 2019 року постановою Закарпатського апеляційного суду, апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2018 у частині закриття провадження у справі щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку скасовано, а справу в цій частині направлено для провадження розгляду до суду першої інстанції, решту ухвали суду першої інстанції залишено без змін. В постанові від 29.01.2019 суд апеляційної інстанції констатує, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі з підстав заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 за період із 21.11.2011 по 29.11.2011 і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 за період із 30.11.2011 по 05.12.2011 у розмірі 601,81 грн., оскільки вказана вимога вже була предметом судового розгляду в цивільній справі № 712/3987/2012 і додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.06.2013р. у задоволені такої відмовлено. Рішення набрало законної сили та є чинним, а відтак висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій частині є правильним та правомірним, що і підтверджено та встановлено у постанові Верховного суду від 28.12.2020.

Відповідно не підлягають задоволенню і заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача втрати від інфляції 554,26 грн., 3 % річних 108,18 грн., які були позивачем нараховані від розміру 601,81 грн. грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 за період із 21.11.2011 по 29.11.2011 і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 за період із 30.11.2011 по 05.12.2011. Також позивачем не надано до суду жодних доказів, щодо наявності вини відповідача чи порушення ним законодавства про оплату праці щодо не виплати вчасно позивачу всіх належних при його розрахунку і звільненні сум. Наведений позивачем в позовній заяві розрахунок розміру середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 77 935,00 грн. є незрозумілим, неправомірним та не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає. що відповідачем вчасно та належно проведено всі належні позивачу виплати при його розрахунку і звільненні, що і встановлено у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2013 та додатковому рішенні від 26.06.2013 по справі № 712/3987/2012, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «»Фоззі-Фуд» - Самолюк М.В., в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №6/МЗУ73-К від 19.04.2010 року ОСОБА_1 прийнято на посаду оператора комп`ютерного набору, відділу товарного обліку магазину №73 Сільпо з 19.04.2010 року на неповний робочий день.

Згідно з наказом від 01.03.2011 року №21/МЗУ73-К, ОСОБА_1 переведено на посаду оператора комп`ютерного набору, відділу товарного обліку магазину №73 Сільпо на повний робочий день.

Відповідно до наказу №151/МЗУ73-К від 16.12.2011 ОСОБА_1 звільнено з посади оператора комп`ютерного набору, відділу товарного обліку магазину №73 Сільпо за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Позивачка в позовній зазначає, що після звільнення з нею не було проведено розрахунку в повному обсязі, а саме не проведено розрахунку за листками непрацездатності за період з 21.11.2011 по 05.12.2011.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2018 провадження у даній цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та середній заробіток за весь період затримки розрахунку закрито.

З вказаної ухвали слідує, що із рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.02.2013 року, яке набрало законної сили 10.09.2013 р., вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом до ТОВ Фоззі Фуд про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів згідно листка непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 року за період з 21.11.2011 р. по 29.11.2011р. та згідно листка непрацездатності серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 року за період з 30.11.2011 р. по 05.12.2011р. з тих підстав, що відповідачем не було проведено нарахування та виплату коштів згідно вказаних листків непрацездатності.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2013 в задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ Фоззі-Фуд про стягнення грошових виплат у подвійному розмірі за відпрацьований надурочно час та за виконання обов`язків начальника керівника відділу ВТО, про стягнення коштів, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі лікарняних листків з 21.11.2011 року по 29.11.2011 року та з 30.11.2011 року по 05.12.2011 року та стягнення моральної шкоди відмовлено повністю.

Отже у даній справі, що перебуває на розгляді, предметом позову є така ж сама матеріально-правова вимога - стягнення грошових коштів на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 року за період з 21.11.2011 р. по 29.11.2011р. та згідно листка непрацездатності серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 року за період з 30.11.2011 р. по 05.12.2011р., ті ж самі сторони, і з тих самих підстав заявлена позовна вимога. Отже, судом встановлено, що підстави позову у цивільній справі № 712/3987/2012 року по якій ухвалено рішення Ужгородським міскрайонним судом від 22.02.2013 року, яке набрало законної сили , і підстави позову заявлені позивачем у цій судовій справі є тотожними.

29.01.2019 постановою Закарпатського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року у частині закриття провадження у справі щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Решту ухвали залишено без змін.

Із зазначеної постанови слідує, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі, однак лише з підстав заявленого позову про стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011 р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011 р. у розмірі 601,81 грн., втрат від інфляції 554,26 грн. і 3 % річних у розмірі 108,18 грн., оскільки вказана вимога вже була предметом судового розгляду в цивільній справі №712/3987/2012 і додатковим рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 червня 2013 р. у задоволенні такої було відмовлено. Рішення набрало законної сили та є чинним, а відтак висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій частині є правильним.

Однак, вимога про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 77 935 грн. у цивільній справі №712/3987/2012 не заявлялася. Це абсолютно нова матеріально-правова вимога, яка заявляється у контексті затримки грошових виплат позивачу за період із 16.12.2011 р. по 29.11.2017 р.

29.12.2020 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2018 року у нескасованій частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишено без змін.

З постанови Верховного Суду вбачається, що Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що предмет позову у цивільній справі № 712/3987/12 і в цій цивільній справі про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю є відмінним, оскільки позивач у справі, що переглядається, фактично заявив про нові докази, що не свідчить про те, що цей спір заявлений з інших підстав, відмінних від підстав, заявлених у іншій цивільній справі.

Зважаючи на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний суд, встановивши, що позови мають однакові підстави, зробив обґрунтований висновок про залишення ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Одночасно Верховний Суд визнає помилковими висновки суду апеляційної інстанції про те, що судом першої інстанції закрито провадження у частині позовних вимог про стягнення втрат від інфляції у розмірі 554, 26 грн і 3 % річних у розмірі 108, 18 грн, оскільки такі вимоги не заявлялися у справі № 712/3987/2012 та не вирішувалися судом, а закриваючи провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку лише про те, що судом у справі № 712/3987/2012 вирішено позовні вимоги про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, проте не робив висновків, що судом у справі № 712/3987/2012 вирішено позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції у розмірі 554, 26 грн і 3 % річних у розмірі 108, 18 грн та, як наслідок, не закривав провадження у справі в цій частині позовних вимог. Крім того, такі вимоги не могли бути розглянуті судом у справі № 712/3987/2012, оскільки інфляційні втрати та 3 % річних розраховані позивачем до грудня 2017 року, коли рішення у справі № 712/3987/2012 ухвалено у 2013 році.

Зважаючи на наведене, судом першої інстанції у справі, яка переглядається, підлягають розгляду позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, а також про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2018 провадження у даній цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та середній заробіток за весь період затримки розрахунку закрито.

29.01.2019 постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року у частині закриття провадження у справі щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Решту ухвали залишено без змін.

29.12.2020 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2018 року у нескасованій частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишено без змін.

Таким чином, провадження у даній закрито з підстав заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011 р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011 р. у розмірі 601,81 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є похідними від основної вимоги щодо стягнення грошових коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатності, в їх задоволенні слід відмовити.

Що стосується позовної вимог про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з 16.12.2011 по 29.11.2017 в розмірі 77935,00 грн., суд зазначає наступне.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення із ним розрахунку з боку роботодавця.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Заперечуючи проти задоволення цієї вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відповідач вказав, що з позивачем проведено вчасно та належно проведені всі належні виплати при її розрахунку і звільненні.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, будь яких доказів, які б підтверджували заборгованість відповідача перед позивачкою на момент розгляду справи суду не надано. В ході судового розгляду позивачкою не доведено, а судом не здобуто доказів порушення прав позивачки щодо наявності заборгованості з виплати належних останній коштів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що в ході розгляду справи стороною позивача не було доведено достатніми доказами факт невиплати позивачці належних при звільненні сум, у зв`язку з чим, в ході розгляду справи не встановлено достатніх законних підстав для стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 лютого 2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак