Справа № 489/2208/24
Провадження № 2/489/1231/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі судді Костюченка Г.С., при секретарі Козловської А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановив

В березні 2024 року позивач через свого представника адвоката Абакумова С.М. звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 34627 грн., витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн., витрат на проведення експертизи 5000 грн., правничу допомогу 12000 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 жовтня 2023 на виїзді з Тернівського кільця на проспект Героїв України в місті Миколаєві під час руху автомобіля Позивача, на транспортний засіб останнього впала загороджувальна конструкція місця проведення ремонтних робіт працівниками Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал».

Дана подія відбулася як наслідок недбалих дій осіб, які виконували ремонтні роботи з водопостачання. Зазначена подія призвела до пошкодження належного позивачу - ОСОБА_1 автомобіля «VW Passat В 7» державний номер НОМЕР_1 , та завдала останньому матеріальні збитки. Даний факт було зафіксовано ВП №1 МРУП ЕУНП в Миколаївській області.

Згідно звіту №136/12-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить - 34627 грн. 75 коп.

Позивач неодноразово звертався до МКП «Миколаївводоканал» з заявами та претензією про добровільне відшкодування збитків, завданих йому діями працівників комунального підприємства «Миколаївводоканал», проте вирішити даний спір позасудовим порядком так і не виявилося можливим. Згідно відповіді на претензію №С-56/з-р від 07.02.2024 МКП «Миколаївводоканал» безпідставно відмовило в задоволенні претензії щодо відшкодування майнової шкоди Позивачу.

В зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленнм) учасників справи.

Представник позивача, позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту ДТП та падіння огорожі, яка належить МКП «Миколаївводоканал» на т/з позивача але зазначав, що з позовними вимогами позивача, щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 34 627,75 грн не згодні, оскільки позивачем не доведений причинно наслідковий зв`язок між падінням огорожі та механічними пошкодженнями, які зазначені у звіті про оцінку вартості майнової шкоди.

Також представник відповідача наполягав, що причинно наслідковий зв`язок повинен встановлюватися судовою трасологічною експертизою в процесі дослідження матеріально фіксованих слідів-відображень (слідів людини, тварини, їх діяльності тощо), слідоутворюючих та слідосприймаючих об`єктів, умов та механізму слідоутворення.

Однак, клопотань про проведення такої експертизи а також проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту не заявляв!

В зв`язку з чим, також не визнав вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн та судових витрат в розмірі 18 211,20 грн. на підставі нижче викладеного.

Позивач в позовній заяві стверджує, що внаслідок падіння загороджувальної конструкції належний йому автомобіль VW Pаssat B 7 держ. н. зн. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень, однак Позивач не зазначає в чому саме проявилися пошкодження, які саме деталі транспортного засобу були пошкоджені, а також не надає жодних доказів, які б підтверджували яких саме пошкоджень зазнав автомобіль 18 жовтня 2023 року внаслідок ДТП. До позовної заяви Позивач додає звіт №136/12-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі-Звіт). Однак даний висновок складено 15 січня 2024 року, в висновку автотоварознавець зазначає, що 25 листопада 2023 року проведено огляд автомобіля, отже огляд автомобіля було проведено більше ніж через місяць після ДТП.

Оскільки позов не містить доказів, яких саме пошкоджень зазнав автомобіль під час удару загороджувальною конструкцією, то й перелічені в протоколі огляду колісного транспортного засобу (с.24-25 Звіту) найменування деталей та опис пошкодження не можуть прийматися до уваги та стати підставою для визначення завданої шкоди автомобілю та не підтверджують завдані автомобілю пошкодження під час ДТП саме 18.10.23р. В пункті 1 розділу Висновки даного дослідження є достовірними за таких умов Звіту зазначено, що інформація про причинно-наслідковий зв`язок наявних на досліджуваному автомобілі пошкоджень та обставин справи є достовірною. Визначення причинно-наслідкового зв`язку між тією чи іншою подією, та утворення тих чи інших пошкоджень автомобіля, його складових, не входить в компетенцію автотоварознавчої експертизи, а є прерогативою трасологістичної експертизи. Отже даний Звіт не підтверджує завдання шкоди транспортного засобу Позивача під час ДТП 18.10.23р.

Таким чином зазначений Звіт є неналежним доказом підтвердження вартості матеріального збитку в заявленій сумі.

Відповідно до п. 1. ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, для відшкодування шкоди за правилами даної норми, необхідно довести такі факти: -неправомірність поведінки особи; - наявність шкоди; - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; -вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивач який звернувся з позовом про стягнення шкоди має довести наявність усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення. Як вбачається, Позивач належними засобами доказування не довів завдання йому Відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 34627,75 грн, протиправність дій Відповідача, причинний зв`язок між ними та вину Відповідача.

Позивач вважає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 20 000,00 грн. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, Позивач жодним доказом не доводить обґрунтованість та розміри завданої йому моральної шкоди. Позивач стверджує, що в результаті пошкодження автомобіля, йому були спричинені серйозні незручності по роботі у зв`язку з чим був втрачений дохід, але жодних доказів цього не додав.

Також Позивач стверджує, що він зазнав душевних страждань, негативних емоцій та переживань, але жодних доказів про звернення ним до фахівців які б змогли надати кваліфіковану допомогу та зменшити його страждання Позивач не надає до суду. Отже, Позивачем не було надано до суду належних доказів які б підтверджували факт заподіяння Позивачу Відповідачами моральних страждань та жодним чином не обгрунтовує заявлений розмір в 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Також Позивач просить в суду стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн. Відповідно до п.2 ст 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: -складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); -часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); -обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи, що даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, не потребує дослідженню великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, не потребує підготовки значної кількості процесуальних документів, заявлена Позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн є неспіврозмірною зі складністю даної справи й не відповідає критерію розумності та реальності.

Крім того, Позивач не надав попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу та документально не підтвердив обсяг наданих послуг та їх вартість, тож дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Таким чином, МКП Миколаївводоканал вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові, покласти на Позивача.

Дослідивши докази у справі, вислухавши сторін, допитавши свідка, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

18 жовтня 2023 на виїзді з Тернівського кільця на проспект Героїв України в місті Миколаєві під час руху автомобіля Позивача, на транспортний засіб останнього впала загороджувальна конструкція місця проведення ремонтних робіт працівниками Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал».

Дана подія відбулася як наслідок недбалих дій осіб, які виконували ремонтні роботи з водопостачання. Зазначена подія призвела до пошкодження належного Позивачу - ОСОБА_1 автомобіля «VW Passat В 7» державний номер НОМЕР_1 , та завдала останньому матеріальні збитки. Даний факт було зафіксовано ВП №1 МРУП ЕУНП в Миколаївській області.

На виконання Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2024 на адресу суду надішли належним чином завірені копії матеріалів, зареєстрованих в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційниї пртал національної поліції України № № 17431 від18.10.2023 за фактом пошкодження автомобілю «VW Passat В 7» державний номер НОМЕР_1 , а саме: копії матеріалів зареєстрованих в ІТС ІПНП «Єдиний облік» ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про вчинення кримінального правопорушення та інші події ЄО № 17431 від18.10.2023за зверненням ОСОБА_1 .

Відповідно до проведеної перевірки за зверненням ОСОБА_1 , ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області встановлено наступне: під час відпрацювання заяви встановлено, що формально в діл «Миколаївводоканал», через яких за вказаною Вами адресою, пошкоджено Ваш автомобіль марки «Volkswagen Passat В7», д/н НОМЕР_2 , а саме під час Вашої проїзду впала загороджувальна конструкція місця проведення ремонтних робі містяться ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (умисн знищення або пошкодження майна), однак згідно ч. 2 ст. 11 КК України не злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-яког діяння передбаченого КК України, але через малозначність не станови.! суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Згідно звіту №136/12-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить - 34627 грн. 75 коп.

Позивач неодноразово звертався до МКП «Миколаївводоканал» з заявами та претензією про добровільне відшкодування збитків, завданих йому діями працівників комунального підприємства «Миколаївводоканал», проте вирішити даний спір позасудовим порядком так і не виявилося можливим. Згідно відповіді на претензію №С-56/з-р від 07.02.2024 МКП «Миколаївводоканал» безпідставно відмовило в задоволенні претензії щодо відшкодування майнової шкоди позивачу.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди задано не з її вини.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто, підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність складових елементів цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка; шкода та її розмір; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою потерпілої сторони. Варто довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а шкода,' яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Виконання робіт на мережах водопостачання та каналізації має відбуватися з дотриманням «Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць» (НПАОП 41.0-1.01-79).

Місця провадження робіт в умовах вуличного руху варто обгороджувати відповідно до вимог Інструкції з огородження місць провадження робіт в умовах вуличного руху.

Отже, виходячи із наведених норм, саме виконавець послуг із водопостачання був зобов`язаний забезпечити якісне виконання робіт в умовах вуличного руху, своєчасно вжити заходи з попередження та уникнення аварійної ситуації, яка сталася, що призвело до пошкодження майна позивача.

З урахуванням вищевикладеного,суд вважає вину відповідача в нанесенні матеріальної шкоди позивачу доведеною, сума збитків визначена на підставі звіту №136/12-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить - 34627 грн. 75 коп.

Представник відповідача жодними доказами не довів суду про відсутність вини МКП «Водоканал» та відсутність причинного зв`язку між падінням огорожі та виникненням механічних пошкоджень автомобіля належного позивачу.

Вину відповідача підтверджують наявні в матеріалах справи належним чином завірені копії матеріалів, зареєстрованих в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційниї пртал національної поліції України № № 17431 від18.10.2023 за фактом пошкодження автомобілю «VW Passat В 7» державний номер НОМЕР_1 , а саме: копії матеріалів зареєстрованих в ІТС ІПНП «Єдиний облік» ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про вчинення кримінального правопорушення та інші події ЄО № 17431 від18.10.2023за зверненням ОСОБА_1 .

Представник відповідача клопотань про проведення трасологічної експертизи а також проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту не заявляв!

Таким чином суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до Акту прийому передачі виконаних робіт № 136/12-23 від 15січня 2024 вартість експертних послуг щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 5000 грн. Зазначена сума була сплачена позивачем,що підтверджується платіжним документом наявним в матеріалах справи.

Відповідно сума оплати експертних послуг у розмірі 5000 грн. також підлягає стягненню з відповідача.

Крім матеріальної шкоди, позивачу заподіяно моральну шкоду, що проявилася у тому, що через недбалість працівників МКП «Миколаївводоканал», було порушено його право власності пошкодженням належного йому автомобіля, а також були спричинені серйозні незручності по роботі, в зв`язку із чим був втрачений дохід, який забезпечує життєдіяльність особи. Позивач зазнав душевних страждань, негативних емоцій та переживань внаслідок пошкодження автомобіля, порушився звичний спосіб його життя, він вимушений звертатися за правовою допомогою, приймати участь в оцінці збитків та звертатися до суду, тому суд визнає необхідною і достатньою суму моральних збитків у розмірі 2000 гривень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Нормою статті 1167 Цивільного кодексу України встановлено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача, разом із заявою про відшкодування судових витрат, надано суду: Договір про надання правової допомоги від 20.02.2024 та квитанцію про сплату адвокату Абакумову С.М. 12000 грн. в рахунок представництва інтересів за цією справою.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 12 000 грн., що підтверджується квитанцією та вище переліченими доказами.

В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги складність справи, суму завданої шкоди, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

На підставі до ст. 141 ЦПК України з урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн.20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 34627 грн. 75 коп., 5000 грн. в рахунок витрат на проведення експертного дослідження вартості відновлювального ремонту автомобіля, 5000 грн. витрат на правничу допомогу, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 46627 грн. 75 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» ЄДРПОУ - 31448144, адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.09.2024.

Суддя Г. С. Костюченко