Справа № 152/43/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 лютого 2024 року м. Шаргород
Справа №152/43/24
Провадження №2/152/105/24
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду в м. Шаргороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Бруско Олександр Васильович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1.Виклад позиції позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.12.2020 року ОСОБА_1 уклала з позивачем договір про надання кредиту №194592-ВН1-001.
Договір укладено у електронній формі в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.
Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій.
До укладення Кредитного договору ОСОБА_1 було належним чином ідентифіковано/верифіковано позивачем за паспортом та фінансовим номером телефону, через Українське бюро кредитних історій.
Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання споживчих кредитів.
Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із врахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком платежів.
Пунктом 6 кредитного договору визначено, що позичальник ознайомлена з Договором про надання кредиту та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань, погоджується із ними і з неухильним їх дотриманням.
Підписавши договір, відповідач висловила своє вільне волевиявлення щодо його положень та змісту.
Після укладення Кредитного договору він разом з Правилами був відправлений позивачу на надану для отримання кредиту електронну адресу.
Строки виконання грошових зобов`язань позичальником у подальшому не переносилися.
Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки взагалі не здійснила жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, у зв`язку із чим має місце порушення умов договору та прав позивача.
Крім того, позивач планує понести витрати на правничу допомогу у розмірі, що не перевищує 5000 грн.
При обґрунтуванні позовних вимог представник позивача покликається на норми ст.ст.525, 526, 530, 610 ЦК України.
В судове засідання представник позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» не прибув.
Згідно з п.5 прохальної частини позовної заяви, представник позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» Бруско О.В. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.7).
2.Виклад позиції відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом подати відзив на позов та не подала до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог ТОВ «БІЗПОЗИКА» та щодо розрахунку заборгованості, відповідно до позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 12.01.2024 року (а.с.54-55).
При цьому, відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не прибула повторно.
Вказана поштова кореспонденція судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 08.02.2024 року та 19.02.2024 року, що надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, повернулася до суду (а.с.65).
З довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вбачається, що вручення неможливе у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою».
Така довідка поштового відділення вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Так, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідачеві ОСОБА_1 судова повістка у судові засідання, призначені на 08.02.2024 року та 19.02.2024 року, а також позовна заява з додатками надіслано судом на офіційну електронну адресу, повідомлену позивачем у позовній заяві та отримані останньою, що підтверджується довідками про доставку електронних листів (а.с.60 та на звороті, 70).
До того ж, відповідач повідомлялася про виклик у судові засідання, призначені на 08.02.2024 року, на 19.02.2024 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.
Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 08.02.2024 року, на 19.02.2024 року розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 15.01.2024 року, 08.02.2024 року (а.с.57, 67).
Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула в судові засідання повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 12.01.2024 року, не подала.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16.
ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача
2. Відповідно до п.4 прохальної частини позовної заяви, представник позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» Бруско О.В. заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.7).
3. Згідно з п.5 прохальної частини позовної заяви, представник позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» Бруско О.В. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.7).
4. Відповідач ОСОБА_1 заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавала.
5. Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ходак В.В., який діє на підставі ордеру АВ №1115887 від 08.02.2024 року (а.с.72), 08.02.2024 року надіслав на електронну адресу суду клопотання, яке зареєстровано в суді 09.02.2024 року, про надання йому доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» та про надіслання на електронну адресу копій позовної заяви з доданими матеріалами (а.с.71).
ІІІ. Процесуальні дії у справі
1. Ухвалою суду від 12.01.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Бруско Олександр Васильович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; визначено дати двох судових засідань 08.02.2024 року та 19.02.2024 року; запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати заяви по суті відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив; виклик відповідача здійснено шляхом поміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.54-55).
2. 08.02.2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, на 19.02.2024 року (а.с.66).
3. Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА», який належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, але в позові зазначив клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, то суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності вказаного учасника справи.
4. 19.02.2024 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Бруско Олександр Васильович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.78-79).
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
6. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Так, судом установлено, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та 25.05.2020 року йому видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи; згідно з Розпорядженням від 11.05.2017 року за №1593, йому видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.12-13, 36-37, 38, 39-40).
Пунктом 2 Договору встановлено, що протягом строку кредитування ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту, згідно з Графіком платежів.
Пунктом 3 Договору визначено графік платежів, у якому визначено періоди та дати сплати позичальником чергової суми на погашення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії.
Згідно з пунктом 6 кредитного договору визначено, що позичальник ознайомлена з Договором про надання кредиту та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань, погоджується із ними і з неухильним їх дотриманням.
Як встановлено судом, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Так, в преамбулі Договору зазначається, що цей Договір укладається сторонами з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
З візуальної форми послідовності дій клієнта (відповідача ОСОБА_1 ) вбачається, що остання 15.12.2020 року здійснила вхід в особистий кабінет на сайті ТОВ «БІЗПОЗИКА», отримала інформацію про статус клієнта, ідентифікувалася, вказавши свій номер телефону, обрала умови кредиту та надала всю необхідну Товариству інформацію для формування пропозиції клієнту, ознайомилася в особистому кабінеті та підписала паспорт споживчого кредиту, для чого отримала одноразовий ідентифікатор G8755, отримала оферту від Товариства та одноразовий ідентифікатор G3583 для підписання Договору кредиту, акцептувала умови оферти та підписала кредитний договір, отримала документи на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку із нею, а також шляхом розміщення їх в особистому електронному кабінеті (а.с.16-17).
З витягу з анкети клієнта вбачається, що ОСОБА_1 надала особисті дані щодо своєї особи, зокрема, дату та місце народження, місце проживання та місце реєстрації, відомості паспорта та РНОКПП, суму бажаного кредиту, дату отримання кредиту, електронну адресу та фінансовий номер, номер банківського рахунку для перерахування грошових коштів в АТ «ОЩАДБАНК»5104-7700-2183-9487 (а.с.25).
Суд вважає, що підписавши проаналізовані вище Договір про надання кредиту від 15.12.2020 року, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів за договором, які є складовими частинами Кредитного договору, ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст.3, 627 ЦК України, добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.
Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 року у справі №284/157/20-ц, який суд застосовує до спірних правовідносин, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.
До того ж, суд звертає увагу, що відповідач не надала відзиву на позов із викладенням своїх заперечень щодо вказаних обставин.
15.12.2020 року о 15:32 годині ОСОБА_1 отримала електронне повідомлення від ТОВ про перерахування їй суми позики (а.с.24).
Тобто, судом встановлено, що позивачем виконано умови договору про надання кредиту від 15.12.2020 року №194592-ВН1-001.
Також, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1 не проводила сплати за цим Договором кредиту на користь кредитора, згідно з Графіком платежів, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.
Так, позивачем до позову надано детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату закінчення терміну дії договору (а.с.34-35).
Натомість, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості по договору кредиту від 15.12.2020 року.
Суд погоджується з розрахунком заборгованості, що наведений позивачем, оскільки він здійснений у відповідності до вимог п.п.1, 2, 3 договору кредиту.
Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту ОСОБА_1 не доведено, то право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частинами 1, 2, 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається в письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Пунктом 5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень (ч.1 ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частинами 1-7, 9, 12, 13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту… Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг… Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис» (ч.2 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором (ч.1 ст.17 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.1 ст.18 ЗУ «Про електронну комерцію», вирішення спорів між учасниками відносин у сфері електронної комерції здійснюється в порядку, визначеному законодавством.
Згідно з п.п.1, 7, 8, 11, 12 ст.1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги», автентифікація електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних електронна довірча послуга послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги; електронна ідентифікація процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронна послуга будь-яка послуга, що надається через інформаційно-комунікаційну систему; електронний підпис електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
VІ. Висновки суду
Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом.
Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).
Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем доказів на спростування позовних вимог до відзиву на позов не надано.
Крім того, між відповідачем та фінансовою установою склалися кредитні правовідносини, в яких фінустанова є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано.
Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем ОСОБА_1 не доведено, то право ТОВ «БІЗПОЗИКА» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову.
VІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1437 від 09.01.2024 року, враховуючи, що позов подано в системі «Електронний суд» (а.с.1).
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст.ст.273-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.207, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.1, 13, 14 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст.3, 10, 11, 12, 17, 18 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги», суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Бруско Олександр Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Розподіл судових витрат
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, ідентифікаційний код в ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 20.02.2008 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне заочне рішення складено 19.02.2024 року.

Суддя: