Справа №489/4267/23
Провадження №6/489/79/24
УХВАЛА

19 лютого 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

за участю: заявниці ОСОБА_1 , представниці позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів

встановив.

09 лютого 2024 року заявниця звернулася до суду з заявою, якою просила розстрочити виконання судового рішення по справі № 489/4267/23 на рік з дня прийняття з щомісячною виплатою по 3050,00 грн. Зазначає, що вона не заперечує проти задоволення позову, однак, на даний час вона не працює, на утриманні має двох неповнолітніх дітей. Через дію на території України військового стану, її сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, зазначила, що на даний час не працює, сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Внаслідок війни вимушена була виїхати за межі України задля безпеки дітей, тому забула про існування надміру сплачених коштів з боку держави.

Представниця повивача заперечувала проти заяви. Зазначила, що переплата коштів виникла внаслідок зловживання відповідачкою своїм право на отримання допомоги, оскільки вона надавала недостовірні відомості до департаменту. З моменту звернення до суду з позовом, відповідачка не сплатила у рахунок погашення жодного платежу.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2023, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надмірно виплачені кошти грошової допомоги переміщеним особам у розмірі 36600 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Рішення суду набрало законної сили 22 січня 2024 року.

В своїй заяві заявниця зазначає, що на даний час вона не працює, працює тільки чоловік, на утриманні мають двох неповнолітніх дітей, у сім`ї скрутне матеріальне становище. Не заперечує проти сплати боргу, але позбавлена можливості внести всю суму, тому просить розстрочити її терміном на один рік..

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у строк. Розстрочка допускається лише у виключних випадках.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі №2а-25767/10/0570 (провадження №К/9901/40938/18) та від 02 квітня 2019 року у справі 323/2399/18 (провадження №22ц/807/488/19).

Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Тобто, перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для розстрочення виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення.

При зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 посилалася, зокрема на скрутне фінансове становище у період воєнного часу, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Як вбачається з свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Вищезазначені обставини не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин, що ускладнюють виконання рішення суду, а також не є достатніми підставами для розстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявниця до суду не надала, тоді як, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, судом береться до уваги ступінь вини відповідачки у виникненні спору, а саме, те що виплата коштів з боку держави відбулась внаслідок надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей щодо належного майна, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини по справі та те, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд приходить до висновку про необґрунтованість необхідності розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «19» лютого 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева