Справа №443/40/24
Провадження №2-о/443/29/24
РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - територіальна громада смт.Журавно в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2 у с.Которини Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка по материній лінії ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,83 га, що знаходяться на території Журавненської селищної ради, що належало покійній ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091294 від 11.04.2000 року. Згідно довідки Журавненської селищної ради №1328 від 13.12.2023 року, ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована одна у АДРЕСА_1 , однак фактично проживала до моменту своєї смерті у племінниці ОСОБА_1 у с. Которини де і померла. Від ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Журавненської селищної ради 16.07.1997року посвідчено заповіт, який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 186. ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном у піврічний термін після смерті тітки. Зазначає, що ОСОБА_2 була одинокою, хворіла і потребувала постійного догляду, а тому вона забрала її на постійне проживання до себе у с. Которини, де тітка проживала без реєстрації аж до своєї смерті. Крім неї, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині - не було, оскільки дітей у шлюбі ОСОБА_2 не мала, а чоловік тітки - ОСОБА_3 помер значно швидше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки вона постійно проживала із тіткою на час її смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадкове майно, однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

15.12.2023 року вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови вказано пропущений термін для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви, з мотивів наведених у такій, просили заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи - Журавненської селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, в, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Письмових пояснень та клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку представника заінтересованої особи неповажною та вважає справу можливо слухати у відсутності представника заінтересованої особи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 , 04.03.1989 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання зареєстрована у АДРЕСА_2 , з 12.03.1996 року (а.с.4 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Журавненською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 11.02.2015 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,83 га, що знаходяться на території Журавненської селищної ради, що належало покійній ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091294 від 11.04.2000 року (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 , 16.07.1997 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Журавненської селищної ради Турчин .М. та зареєстрований в реєстрі за № 186, згідно якого остання заповіла все своє майно - ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідок Журавненської селищної ради №1177 від 18.12.2023 року, №1178 від 18.12.2023 року та №1328 від 13.12.2023 року, ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована одна у АДРЕСА_1 , однак фактично проживала до моменту своєї смерті у племінниці ОСОБА_1 у с. Которини де і померла. Від ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Журавненської селищної ради 16.07.1997року посвідчено заповіт, який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 186. ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном у піврічний термін після смерті тітки (а.с.6, 13,14).

Судом також встановлено, що крім заявниці, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, оскільки чоловік останньої - ОСОБА_3 помер швидше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Вказане також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75198854 від 19.12.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що її тітка ОСОБА_2 із чоловіком не мали дітей. Вона їм допомагала, жила разом із ними. Після смерті чоловіка її тітка ОСОБА_2 проживала жила у смт.Журавно, однак згодом вона забрала її до себе у с.Которини, де тітка жила разом із нею до самої своєї смерті.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дала покази про те, що являється односельчанкою заявниці. ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком їздили до тітки ОСОБА_2 допомагати їй. Згодом вони забрали ОСОБА_2 до себе додому в с.Которини, доглядали за тіткою, займалися її похованням.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №448/02-31 від 15.12.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.16).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України предбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_2 у с. Которини Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2024 року.

Головуючий суддя С.І Сливка