Справа № 203/458/24
Провадження № 4-с/0203/5/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Богдана Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 ,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ «УКРСИББАНК» зі скаргою на постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Б.С. про закінчення виконавчого провадження № 61065945 від 10 жовтня 2023 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 23 квітня 2008 року, що виникла станом на 06 квітня 2010 року в сумі 44344,46 доларів США, що еквівалентно 351429 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 42683,27 доларів США, що еквівалентно 338264 грн. 91 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1580,69 долари США, що еквівалентно 12526 грн. 97 коп.; пені в сумі 80,50 доларів США, що еквівалентно 637 грн. 96 коп., а також стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. - по 566 грн. 67 коп. судового збору та 40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного з відповідачів. На виконання вищевказаного рішення суду, судом банку видано виконавчий лист від 04 вересня 2014 року, який пред`явлено до примусового виконання. 27 січня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61065945. 10 жовтня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду. Разом з тим, АТ «УКРСИББАНК» не погоджується із вищевказаною постановою про закінчення виконавчого провадження, - у зв`язку зі сплатою боржником боргу, оскільки боржником борг сплачено частково, виконавчий документ в повному обсязі не виконано, відтак закриття провадження є неправомірним. Зокрема, судом було визначено стягнення з боржників суми саме в іноземній валюті в розмірі 44 344,46 доларів США, а на виконання вказаного рішення на рахунок АТ «УКРСИББАНК» надійшли кошти в загальному розмірі 14 657,73 доларів США та 606,67 грн. в рахунок погашення судових витрат, а тому визначені законом правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, були відсутні. Враховуючи вищевикладене заявник просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Б.С. про закінчення виконавчого провадження № 61065945 від 10 жовтня 2023 року. (а.с.1-8)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року скаргу було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06 лютого 2024 року. (а.с.25)

Судове засідання 06 лютого 2024 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.28)

В судовому засіданні 15 лютого 2024 року було проведено розгляд справи по суті.

Скаржник в судове засідання не з`явився, від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він просив задовольнити скаргу в повному обсязі. (а.с.30-31)

Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адреси судових повісток.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно -правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 23 квітня 2008 року, що виникла станом на 06 квітня 2010 року в сумі 44344,46 доларів США, що еквівалентно 351429 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 42683,27 доларів США, що еквівалентно 338264 грн. 91 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1580,69 долари США, що еквівалентно 12526 грн. 97 коп.; пені в сумі 80,50 доларів США, що еквівалентно 637 грн. 96 коп., а також стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. - по 566 грн. 67 коп. судового збору та 40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного з відповідачів. (а.с.9-10)

На виконання вищевказаного рішення суду, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська банку видано виконавчий лист від 04 вересня 2014 року, який пред`явлено до примусового виконання. (а.с.11-12)

10 жовтня 2023 року державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Б.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Однак, на виконання вищевказаного рішення на рахунок АТ «УКРСИББАНК» надійшли кошти в загальному розмірі 14 657,73 доларів США та 606,67 грн. в рахунок погашення судових витрат.

Так, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки і права виконавців. Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

При цьому, згідно ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до ч.ч.3, 5 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Згідно ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У ч.3 ст.533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та № 373/2054/16-ц вказала на те, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.

Такий висновок викладений Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 303/6057/17.

У Постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 1622/13706/2012 Перша судова палата Касаційного цивільного суду визнала доводи заявника про сплату боргу по кредиту у розмірі гривневого еквіваленту необґрунтованими, оскільки, зважаючи на те, що судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.

Підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.

Перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі № 910/4071/17.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні перебував виконавчий лист, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 0 від 23 квітня 2008 року у розмірі 44 344,46 доларів США та судових витрат в розмірі 606,67 грн.

Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виходив з того, що рішення виконано згідно виконавчого документу шляхом сплати боржником коштів в розмірі 351 429 грн. 84 коп.

Однак, погодитись з таким висновком державного виконавця суд не вважає за можливе.

Так, з виконавчого листа вбачається, що рішенням суду сума заборгованості визначена в іноземній валюті, а еквіваленту гривні лише зазначений. Тому зважаючи на те, що судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а сплата боргу у розмірі гривневого еквіваленту через більше ніж 10 років після ухвалення рішення не вважається належним виконанням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Крім того, погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що державний виконавець приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження діяв помилково, оскільки не в повній мірі перевірив факт повного фактичного виконання рішення суду, у тому числі й з урахуванням того факту, що борг боржником перераховано не в іноземній валюті і не по курсу на час його виконання, а у еквіваленті гривні, що не відповідає курсу національної валюти до долара США, як зобов`язання, на час його фактичного виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження в цьому випадку є неправомірними, так як примусове виконання рішення суду у відповідності до визначеного ним обов`язку у іноземній валюті, є обов`язком, а не правом виконавця, як особи, яка здійснює примусове виконання судового рішення щодо стягнення коштів за офіційним курсом Нацбанку України на час фактичного виконання зобов`язання, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 10 жовтня 2023 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 18, 76-82, 89, 223, 247, 258-261, 352, 354, 431, 447-451 ЦПК України, -

ухвалив:

Скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Богдана Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Богдана Сергійовича щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 61065945 від 10 жовтня 2023 року по виконавчому листу № 203/1718/14-ц, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 04 вересня 2014 року, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», неправомірними.

Постанову про закінчення виконавчого провадження № 61065945 від 10 жовтня 2023 року, винесену державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішеним Богданом Сергійовичем, по виконавчому листу № 203/1718/14-ц, виданому Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 04 вересня 2014 року, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», визнати протиправною та скасувати.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко