ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Чернівці

справа № 723/2081/17

провадження №22-ц/822/56/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Сторожинецької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру Чернівецької області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення огорожі,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , Сторожинецької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру Чернівецької області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення огорожі.

Зазначила, що рішенням Чернівецького апеляційного суду 19.04.2022 року зобов`язано відповідача повернути частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , шляхом знесення спорудженої бетонної горожі та сітки довжиною 40,29 м.

На даний час рішення знаходиться на виконанні у виконавчій службі.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про відстрочення виконання рішення суду терміном на шість місяців.

Посилалася на неможливість виконання рішення суду через певні обставини: по перше задіяння техніки для проведення демонтажу бетонної огорожі та вивезення бетону спричинить знищення засаджених сільськогосподарських культур та врожаю на її земельній ділянці. По друге залишення її без урожаю суттєво погрішить її матеріальний стан, оскільки отриманий урожай є основним джерелом та засобом для існування. По третє для проведення робіт по демонтажу бетонної конструкції та її вивезення необхідні значні кошти, який у відповідача немає. Вона є особою пенсійного віку. Крім того, на даний час в Україні діє воєнний стан, що спричинило підвищення цін, на ліки, електрику, а тому витрати по виконанню рішення суду поставить її у вкрай скрутне становище.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Сторожинецької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконної огорожі відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги її заяви про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сторожинецької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконної огорожі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в зв`язку з скрутним матеріальним становищем та малим розміром пенсії, вона немає можливості одноразово сплатити суму необхідну для виконання робіт по демонтажу огорожі, та виконати таким чином рішення.

Апелянт посилається на обставини, зазначені нею в заяві про відстрочку виконання рішення суду та просить врахувати, що на даний час в Україні діє воєнний стан, що спричинило підвищення цін на ліки, електрику, а тому витрати по виконанню рішення суду поставить її у вкрай скрутне становище.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , Сторожинецької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру Чернівецької області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення огорожі.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19.04.2022 року зобов`язано ОСОБА_1 повернути частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , шляхом знесення спорудженої бетонної горожі та сітки довжиною 40.29 м. Рішення вступило в законну силу та передано до виконавчої служби для примусового виконання.

ОСОБА_1 звернулася із заявою про відстрочення виконання рішення суду терміном на шість місяців.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 № 18-рп/2012).

В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочка виконання рішення суду може бути застосована судом у виняткових випадках, що створюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10 провадження № 61-46129св18.

Також у постанові Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного від 19 грудня 2018 року у справі № 264/2548/16-ц провадження № 61-629св18 вказано, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Апеляційний суд, надаючи аналіз викладеному вважає, що заявником не надано достатніх та переконливих доказів, що свідчать про наявність у неї виключних обставин, через існування яких вона позбавлена можливості виконати рішення суду, відтак підстави для задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду відсутні.

Крім того, як вбачається з поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_1 як на підстави посилається на військовий стан та складне матеріальним становищем.

Заявницею не надано до суду першої інстанції, доказів свого скрутного матеріального стану, таких як: довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Також слід зазначити, сам по собі факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для здійснення судом відстрочення виконання рішення суду, адже мають враховуватись конкретні обставини введення такого правового режиму у відношенні до певної особи.

З огляду на наведене, доводи заявниці ОСОБА_1 в обґрунтування відстрочення виконання рішення суду не дають підстав для висновку, що існують обставини, які мають винятковий характер та перешкоджають виконанню рішення суду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 лютого 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак