Справа 688/4342/24
№ 2/688/1157/24
Ухвала

Іменем України

20 вересня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»» до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився,

встановив:

18.09.2024 року Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився у розмірі 18605 грн 97 коп та понесені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З позовної заяви вбачається, що з 27.02.2023 року по 05.05.2023 року рядовий поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»». Наказом «По особовому складу» №409 о/с від 04.05.2023 року рядового ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Разом з цим, відповідним наказом останнього ознайомлено з необхідністю відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився в сумі 18605 грн 97 коп, однак станом на дату подання позову до суду 18.09.2024 року відповідачем вказана сума не відшкодована.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними нормативно-правовими актами.

Отже, служба у Національній поліції є публічною службою. Схожі за змістом правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 761/27364/17, провадження № 14-21цс19.

Відповідач ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, тобто перебував на публічній службі та через деякий час був звільнений за власним бажанням. Після звільнення ним не було остаточно вирішено з позивачем питання, пов`язане з проходженням публічної служби, а саме щодо відшкодування вартості предметів однострою.

У зв`язку із викладеним, даний спір стосується питань реалізації правового статусу особи, яка перебувала на посаді публічної служби, з моменту прийняття її на відповідну посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Зазначена позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.02.2019 року у справі №636/93/14-ц, від 12.12.2018 року у справі №804/285/16.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу положень статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Таким чином між позивачем та відповідачами не існує будь-яких цивільно-правових відносин. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 року у справі № 161/19385/19 провадження № 61-10739св20.

Відповідно до положень ст. 20 КАС України даний спір за правилами розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів підсудний окружному адміністративному суду.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Відповідно ч. 4 ст.186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження, з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої ст. 186 ЦПК України, суд повинен роз`яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене, у відкритті провадження слід відмовити, оскільки позовна заява підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Керуючись ст.ст.186, 260, 353 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»» до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Роз`яснити позивачу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а саме Хмельницького окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК