Запорізький апеляційний суд
Провадження № 22-ц/807/442/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Трофімова Сергія Юрійовича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що від цивільного шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 .

29 липня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом у справі № 320/10858/18 винесено рішення, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 29 січня 2020 року, постановою Верховного Суду від 04 червня 2020 року залишеним без змін, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено. Місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 червня 2019 року і до повноліття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На виконання зазначеного рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29 липня 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано виконавчий лист №320/10858/18.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мурашовою К.О. 13 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60601364 з примусового виконання виконавчого листа №320/10858/18.

02 травня 2023 року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 », на « ОСОБА_6 » на підставі укладеного 02 травня 2023 року шлюбу з ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №355). Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №758).

16 жовтня 2023 року ОСОБА_9 подала заявку державному виконавцю про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №60601364 на підставі підпункту 4 пункту 12, підпункту 12 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року, повідомивши, що вона не працює у зв`язку з вагітністю надавши довідку №363 від 11 жовтня 2023 року КПН «Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» КМР, в якій зазначено вагітність 33 тижні, у зв`язку з чим, 19 жовтня 2023 року її представник адвокат Трофімов С.Ю. звернувся до державного виконавця із клопотанням про зупинення зазначеного виконавчого провадження. Проте, 06 листопада 2023 року на електронну адресу адвоката надійшов лист державного виконавця, з якого вбачається, що останній вважає, що відсутні наявні підстави щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження АСВП №60601364, яку позивач вважає неправомірною.

ОСОБА_1 також зазначає, що Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, було доповнено Закон України «Про виконавче провадження» рядом положень, пов`язаних із військовою агресією російської федерації на території України. Зокрема, в підпункті 5 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону зазначено, що «…забороняється вжиття заходів примусового виконання рішень та території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій…», посилаючись також на лист Міністерства юстиції щодо заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані, опублікований 01 квітня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований/проживає: АДРЕСА_1 (Мелітопольська міська територіальна громада Запорізької області), що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309, затвердженого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/38004 є тимчасово окупованою територією.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 зазначає, що відсутність у неї доходів у вигляді заробітної плати, народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи той факт, що отримувач аліментів знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території дає підстави звільнення її від сплати аліментів на підставі ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2023 року цивільну справу №333/11126/23 передано за підсудністю на розгляд до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , представник, адвокат Трофімов Сергій Юрійович, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахувавши п. 10 ст. 28 ЦПК України, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Рішення зокрема про стягнення з ОСОБА_9 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалене було Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, враховуючи, що ОСОБА_2 проживає на території Мелітопольської міської громади за адресою: АДРЕСА_1 , яка наразі є окупованою російською федерацією, Верховний суд розпорядженням від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 9 частини 1 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає .

Постановляючи ухвалу про передачу справу за підсудністю на розгляд до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд першої інстанції визначаючи підсудність на підставі ст. 27 ЦПК України, виходив з того , що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати, не підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя, оскільки відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією Криворізького району м. Кривий Ріг (район міста: Центрально-Міський).

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2019 року у справі №320/10858/18 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

На виконання зазначеного судового рішення, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 29 липня 2019 року видано виконавчий лист №320/10858/18. У виконавчому листі зазначено стягувача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса стягувача: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Відповідно до постанови державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мурашовою Катериною Олегівною про відкриття виконавчого провадження ВП №60601364 від 13 листопада 2019 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №320/10858/18 (а.с.18-19).

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 02 травня 2023 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №355 (а.с.14).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» Криворізької міської ради №363 від 11 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 , 1995 року народження, знаходиться під наглядом консультативно-діагностичного центру Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1 КМР з 24 квітня 2023 року, вагітність 33 тижні (а.с.20).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_8 , батьками дитини записані: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_7 , актовий запис №758 (а.с.15).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармастор» від 21 листопада 2023 року №110, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Фармастор» з 04 серпня 2020 року (наказ на прийом №144/6-к від 03 серпня 2020 року) по теперішній час на посаді асистента фармацевта аптеки за адресою: АДРЕСА_3 . З 02 жовтня 2023 року по 03 лютого 2024 року знаходиться у відпустці по вагітності та пологам (а.с.21).

16 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 , адвокат Торофімов С.Ю. подав до Центрально-міського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на підставі підпункту 4 та 10 п. 12 в редакції Постанови КМУ №135 (135-2000-п) від 24 січня 2000, №869 (869-2002-п) від 01 липня 2002 року запит до виконавчої служби щодо повідомлення результату розгляду заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій (ВП №6061364) (а.с.22-24).

Відповідно до відповіді державного виконавця Стасів А. на адвокатський запит від 06 листопада 2023 року №90459 відсутні підстави щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №60601364 з примусового виконання виконавчого листа №320/10858/18 від 29 липня 2019 року виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області (а.с.25-29).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Так, у ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 грудня 2009 року у справі "Безимянная проти Росії" (заява № 21851/03) наголосив, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак, ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України унормовує альтернативну підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 33 Конституції розрізняє місце перебування громадянина і місце його проживання.

Місце перебування фізичної особи - це те місце, де вона знаходиться тимчасово (готель, санаторій, притулок тощо).

Місце проживання фізичної особи - це місце, де громадянин постійно чи переважно проживає (як власник будинку чи квартири; як наймач чи піднаймач житла; як член сім`ї власника, наймача тощо або на іншій підставі, встановленій законодавством, у будинку-інтернаті для інвалідів, громадян похилого віку тощо).

У відповідності до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання-житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Місце перебування-житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

З метою забезпечення умов для стабільності цивільних відносин та виконання фізичними особами обов`язків щодо інших суб`єктів права, встановлена їхня реєстрація за місцем проживання і за місцем тимчасового перебування.

Статтями 3, 4, 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Як зазначено вище, ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2023 року ОСОБА_9 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати(а.с.2-10).

Визначаючи підсудність за Комунарським районним судом м. Запоріжжя позивач ОСОБА_1 у позовній заяві посилалась на п. 10 ст. 28 ЦПК України зазначаючи, що саме Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 29 липня 2019 року було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 зокрема про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням того, що ОСОБА_2 проживає на території Мелітопольської міської громади за адресою: АДРЕСА_1 , яка наразі є окупованою російською федерацією, Верховний суд розпорядженням від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Ідентифікаційний код НОМЕР_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.2).

Отже, враховуючи, предмет спору у даній справі позивач має право звернутися до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування) передбаченої ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного демографічного реєстру.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Порядок передачі справ з одного суду до іншого встановлено статтею 31 ЦПК України.

Суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С. у передбачений ч. 6 ст. 187 ЦПК України дводенний строк після надходження позовної заяви до суду, на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 14 грудня 2023 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо визначення зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Як вбачається з Витягу Єдиного державного демографічного реєстру від 14 грудня 2023 року №364581, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований з 22 серпня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією Криворізького району м. Кривий Ріг (район міста: Центрально-Міський) (а.с.42).

Отже, місце проживання відповідача у цій справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстровано в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, а тому справа належить до територіальної юрисдикції та підсудна Центрально-Міському районному суду м. Кривого Рогу.

В даній справі безумовно встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, а тому суд правомірно на підставі даної норми ЦПК України направив справу за підсудністю до місцевого суду м. Кривого Рогу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на час розгляду справи про стягнення аліментів ОСОБА_2 проживав в м. Мелітополь Запорізької області, яка наразі є тимчасово окупованою територією російською федерацією, не може бути підставою для розгляду справи за територіальною підсудністю визначеною Розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22, яким змінена підсудність судових справ за Комунарським районним судом м. Запоріжжя, оскільки справа № 320/10858/18, провадження № 2/320/1226/19 була розглянуто Мелітопольським міськрайонним судом 29 липня 2019 року.

Місце проживання ОСОБА_2 в м. Мелітополь не зареєстровано відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», не зареєстроване також у встановленому законом порядку і його місце перебування в м. Запоріжжі, наприклад відповідно до норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Доказів того, що ОСОБА_2 на даний час проживає у м. Мелітополь Запорізької області, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження АВСП № 60601364 з примусового виконання виконавчого листа № 320/10858/18 від 29 липня 2019 року виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області відкрито Центрально-міським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області та перебуває там на виконанні

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що місцем реєстрації проживання відповідача є Кривий Ріг Дніпропетровської області правомірно постановив ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, оскільки положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України чітко пов`язують територіальну підсудність не з фактичним, а саме із зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обгрунтованою та постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на ту обставину, що на даний час відповідач ОСОБА_2 проживає в м. Мелітополь, який наразі є тимчасово окупований російською федерацією і на підставі ч. 10 ст. 28 ЦПК України з урахуванням Розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 яким змінено підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарьким районним судом м. Запоріжжя, якому дана справа підсудна з вищевказаних підстав слід відхилити, оскільки місце проживання ОСОБА_2 в м. Мелітополь у встановленому порядку не зареєстровано, а термін місцезнаходження особи в цивільному законодавстві застосовується лише щодо юридичних осіб (ст. 93 ЦК).

Також суд відхиляє і доводи апелянта з посиланням на те, що у виконавчому листі №320/10858/18 виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 29 липня 2019 року щодо виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_9 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено місце проживання ОСОБА_2 в м. Мелітополь, оскільки як вбачається з даного виконавчого листа окрім місця проживання зазначено такою місце реєстрації ОСОБА_2 , яким є наступна адреса: АДРЕСА_2 (а.с.16-17), яка також є ідентичною адресою місця його реєстрації відповідно до Відповіді №364581 від 14 грудня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.42).

Посилання апелянта як на підставу визначення підсудності також на рішення Мелітопольського міськрайонним судом Запорізької області 29 липня 2019 року у справі №320/10858/18, колегія суддів відхиляє, оскільки предмет спору в даній справі є відмінним від предмету спору, вказаного в справі №320/10858/18 за яким ухвалено зазначене рішення.

Посилання апелянта на незаконність передачі справи на розгляд іншого суду не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Трофімова Сергія Юрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду у цій справі, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 31 січня 2024 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.