Справа № 148/1163/23
Провадження №2/148/41/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг,

встановив:

В червні 2023 Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 04.09.2018 між ОСОБА_1 та позивачем було укладено Договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 153 м (далі - Договір) для ОСОБА_2 (далі - Одержувач). Відповідачка зобов`язалася, відповідно умов Договору, своєчасно вносити плату за освітню послугу щосеместру (не пізніше ніж до 01 лютого та до 01 лютого) в сумі 14 825 грн. Вказаних зобовязань вона належним чином не виконала, що призвело утворення у відповідача перед позивачем заборгованості, яка станом на 23.05.2023 становить 18050 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про стягнення заборгованості за надані освітні послуги від 15.09.2022 № 01/10-2002, однак вона залишена без відповіді. На систематичні усні та письмові вимоги позивача погасити заборгованість відповідачка не реагує, в добровільному порядку борг не погасила.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою на користь борг за надання освітніх послуг в сумі 18050 грн., індекс інфляції 6552, 15 грн., три проценти річних від простроченої суми 738, 06 грн. та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Представник відповідачки, адвокат Кравець В.А., в судовому засіданні 09.10.2023 заперечила проти позову. Надала суду пояснення про те. що дійсно між ОСОБА_1 , яка є сестрою ОСОБА_2 , та Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова було укладено Договір про надання освітніх послуг № 153 м. Даний договір був укладений на прохання матері позивачки, яка проживає за кордоном для здобуття освіти молодшою сестрою. Саме мати відповідачки надавала кошти на оплату навчання молодшої сестри ОСОБА_3 . Вважає, що позивачем не надано достатньо доказів того, чи продовжує ним надаватися освітня послуга за умовами договору, чи відраховна ОСОБА_4 у звязку з неоплатою навчання. Підтримала свою заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 55-58).Зазначила, що відповідно до п. 10 Договору замовник здійснює оплату за надання освітньої послуги щосеместру (не пізніше ніж до 01 серпня та до 01 лютого) в сумі 14 825 грн. Таким чином, про порушення відповідачем умов Договору позивачу стало відомо 02.02.2019 - за 4 семестр, та 02.08.2019 - за 5 семестр, і саме з цього часу починається обчислення строку позовної давності. Однак, претензію (лист-вимогу) щодо погашення заборгованості за навчання в університеті сформовано позивачем лише 15.09.2022, при цьому доказів направлення такої претензії відповідачу не надано, а позов подано в суд 20.06.2023. Представник відповідача вважає, що строк позовної давності сплив 01.02.2022 - для вимоги про стягнення боргу за 4 семестр, та 01.08.2022 - для вимоги про стягнення боргу за 5 семестр. Просила застосувати позовну давність та відмовити у позові.

В судове засідання 25.01.2024 представник відповідача не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, з заявою про відкладення судового засідання не зверталась. За таких обставин суд вважав можливим завершити розгляд справи у відсутність учасників справи.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.09.2018 між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено Договір про надання освітніх послуг № 153 м. За умовами договору виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання ОСОБА_2 (Одержувач) освітньої послуги, а саме: за денною формою навчання освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр, за спеціальністю медицина на медичному факультеті строком з 01.09.2018 до 01.07.2023 (а.с. 10, 11). Відповідач (Замовник) за умовами договору взяла на себе зобовязання своєчасно вносити плату за освітню послугу відповідно до термінів, в розмірах та в порядку, встанволених договором (п.4).

Відповідно до пункту 9 Договору від 04.09.2018 №153м (далі - Договір), орієнтовна загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 148250 грн.

Пункотом 10 Договору визначено, що Замовник здійснює оплату за отримання освітньої послуги в безготівковій або в готівковій формі на розрахунковий рахунок Виконавця щосеместру (не пізніше ніж до 01 серпня та до 01 лютого) в сумі 14 825 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Згідно п. 3 даного Договору Виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. вказаного Договору у випадку прострочення більш ніж на десять календарних днів (п.10 цього Договору), Виконавець має право не допустити Одержувача до навчання. А згідно п. 3.2 даного Договору у випадку порушення строків оплати більш ніж на один місяць, Виконавець має право відрахувати Одержувача з навчального закладу.

Як вбачаєтьсґя із копії листа-вимоги про стягнення заборгованості від 15.09.2022 №01/10-2002 Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова було запропоновано ОСОБА_1 відшкодувати основну суму заборгованості в сумі 18050 грн. протягом семи днів з дня отримання даного листа-вимоги. В іншому випадку на суму боргу буде нараховано 3% річних від простроченої суми 738,06 грн. та збитки від інфляції за весь час прострочення платежу 6552,15 грн. Загальна сума заборгованості по оплаті за навчання разом з штрафними санкціями буде складати 25340,21 грн. Одночасно повідомлено, що у випадку невиконання даного листа-вимоги Університет буде змушений звернутися з позовом до суду про стягнення суми боргу (а.с. 12, 13).

З копії довідки про стан заборгованості за надання освітніх послуг від 23.05.2023 №1 судом встановлено, що станом на 23.05.2023 у ОСОБА_2 існує заборгованість за надання освітніх послуг за 2018-2020 навчальний рік на загальну суму 25340,21 грн. (а.с. 14).

Відповідно до обґрунтованого розрахунку суми боргу за навчання за 2018-2020 навчальний рік, збитків від інфляції та 3% річних від простроченої суми студентки ВНМУ ім.М.І.Пирогова ОСОБА_2 , спеціальність «Лікувальна справа», основна сума боргу за навчання становить 18050 грн. (в тому числі: за 4 семестр 2018/2019 навчального року - 3255 грн, за 5 семестр 2019/2020 навчального року - 14825 грн.), інфляційні витрати 6552,15 грн., 3% річних 738,06 грн. загальна сума заборгованості 25340,21 грн. (а.с. 15, 16).

Отже, судом встановлено, що між сторнами склалися зобовязальні відносини відповідно до укладеного між ними договору. А тому вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про вищу освіту" особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; 2) виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; 3) виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання.

Частиною 1 ст. 73 вищевказаного Закону України передбачено, що заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності.

Згідно з частинами 6 та 7 ст. 73 вказаного Закону (в редакції, яка була чинною станом на час укладення сторонами договору про надання освітніх послуг), розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати.

Типовий договір, що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою на строк навчання, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті.

Заклад вищої освіти має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік.

Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг підлягає оприлюдненню у засобах масової інформації, на офіційних веб-сайтах, на інформаційних стендах та в будь-який інший спосіб.

Частина перша статті 903 ЦК України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, в строки і в порядку, що встановлені договором.

Суд доходить висновку про обгрунтованість позову, оскільки позивачем доведено, що між ним та відповідачем склались договірні відносини щодо надання освітньої послуги. Даного факту не заперечено і представником відповідача в судовому засіданні. Так само як доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем з оплати послуги за навчання за 4 семестр 2018/2019 навчальний рік та за 5 семестр 2019/2020 навчальний рік.

Разом з тим, представником відповідача зроблена заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо спливу позовної давності, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за договором позовна давність про повернення боргу, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом, за умовами укладеного між сторонами Договору № 153 (п.10),оплата освітньої послуги здійснюється в безготівковій або в готівковій формі на розрахунковий рахунок Виконавця щосеместру (не пізніше ніж до 01 серпня та до 01 лютого) в сумі 14 825 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Тому суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що про порушення відповідачкою умов Договору щодо оплати навчання, позивачу стало відомо 02.02.2019 - за 4 семестр 2018/2019 навчального року, та 02.08.2019 - за 5 семестр 2019/2020 навчального року, і саме з цього часу починається обчислення строку позовної давності.

Отже, строк позовної давності сплив 01.02.2022 - для вимоги про стягнення боргу за 4 семестр 2018/2019 навчального року, та 01.08.2022 - для вимоги про стягнення боргу за 5 семестр 2019/2020 навчального року. Обставин, які свідчать про переривання цього строку, не встановлено, як і поважності причин пропуску цього строку.

Таким чином, направивши позов до суду 20.06.2023, позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

За приписами, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищевикладеного, враховуючи, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення в суд з вимогою про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг, відповідачкою заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до даних вимог, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити саме з цієї підстави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова залишено без задоволення, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.01.2024.

Суддя Л.А. Штифурко