справа №208/3688/21
провадження №2/932/4869/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом Фізичної особи підприємства ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2021 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 травня 2021 року постановлено цивільну справу передати до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 вересня 2021 року постановлено цивільну справу передати до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Згідно автоматичному розподілу справ між суддями від 12 жовтня 2021 року для розгляду даної цивільної справи визначено суддю Цитульського В.І.

Ухвалою судді від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року витребувано інформацію щодо перебування відповідача на службі у складі ЗСУ, проте така ухвала залишена без виконання.

Стислий виклад позиції позивача.

20 листопада 2019 року сталася ДТП, винуватцем якої визнаний відповідач ОСОБА_2 ПрАТ «ВУСО» здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 142 090,00 грн. Таким чином ПРАТ «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», остання виплатила страхове відшкодування в межах ліміту передбаченого полісом з врахуванням розміру франшизи та коефіцієнта фізичного зносу деталей Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 46090,00 грн. 22 лютого 2021 року між ПРАТ «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » укладено договір про відступлення прав вимоги, зокрема за договором страхування №9-00 від 09.10.2019. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві направлені вимоги про відшкодування збитків, але відповідач не погасив заборгованість в добровільному порядку.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи в спрощеному проваджені належним чином, направленням кореспонденції на адресу реєстрації, однак у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ТОВ «Охоронний Холдінг» (надалі - Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту N? 9-00 від 09.10.2019 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Рено» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

20.11.2019 року у м. Кам`янське по пр. Тараса Шевченка, 20 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Део» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням «Відповідача», та автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ». В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.02.2020 р. водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яку залишено в силі постановою Дніпровського апеляційного суду.

Згідно ремонтної калькуляції N? 02-12-19В від 23.12.2019 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 » складає: 142 519,79 грн.

Згідно рахунку фактури N? 79 від 26.12.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля, «Рено», державний реєстраційний номер « НОМЕР_5 » склала: 142 518,00 грн.

Згідно рахунку N? 10Д-12-19 від 29.01.2020 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер « НОМЕР_5 » склала: 142 090,00 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту N? 01358-02 від 05.02.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 142 090,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Део» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », була застрахована за Полісом N? AO 1767142 в ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай", а отже ТДВ "СК «Ю.Ес.Ай" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом N? AO 1767142 з врахуванням розміру франшизи та коефіцієнта фізичного зносу деталей.

22.02.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (далі - ФОП ОСОБА_1 , Новий кредитор) укладено Договір N? 22/02/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за Договором страхування N? 9-00 від 09.10.2019 року.

З метою досудового врегулювання спору, 25.02.2021 року та повторно 07.03.2021 року Відповідачеві було направлено повідомлення та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, але Відповідач не погасив заборгованість в добровільному порядку.

Норми права застосовані судом.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно достатті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (статті 3 Закону N 1961-IV).

Відповідно достатті 5 Закону N 1961-IVоб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону N 1961-IV).

При цьому згідно пункту 1.12 статті 1 вказаного Закону №1961-IVдорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з пунктом 22.1статті 22 Закону N 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 Закону N1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону N1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положеннями ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, ст. 1166 ПК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4, 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно достатей 1166,1187 ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Мотиви та висновки суду.

Відповідач в межах визначеного судом строку відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, не подав, належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем.

Отож суд вважає доведеними обставини, що дії відповідача, який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб Рено, державний номерний знак НОМЕР_5 , були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 142 090,00 грн.

Водночас як було встановлено, 22.02.2021 ФОП ОСОБА_1 за договором № 22/02/2021 про відступлення права вимоги набув права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за Договором №9-00 від 09.10.2019.

Таким чином, враховуючи часткову виплату ТДВ «Ю.Ес.Ай» стахового відшкодування, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми у відшкодування збитків у порядку регресу в сумі 46090,00 грн..

Вирішуючи питання судових витрат у справі суд керується Главою 8 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - другастатті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 2 частини другоїстатті 141 ЦПК Україниу разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі понесені позивачем витрати із сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн. суд покладає на відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу судом встановлено, що 10 грудня 2019 адвокатським обєднанням «АДВОКАТУС» в осовбі голови адвоката Самойленка П.М. та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно акту приймання-передачі (правової) правничої допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 Додаткова угода №2, адвокатом Самойленко П.М. було визначено характер правової допомоги, а саме: вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, підготовка та направлення адвокатських запитів до поліції, суду про отримання адмін. матеріалів по ДТП, підготовка та написання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви; підготовка заяв та клопотань до суду та представництво інтересів позивача у суді першої інстанції; орієнтована кількість годин для таких робіт визначена у 9,5 годин, розрахунок вартості виходячи із прожиткового мінімуму встановленого на одну працездатну особу, що склав 12 485,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 виплачено 12 485,00 грн. відповідно до квитанцій до платіжного доручення№56 від 19.03.2021 адвокатському об`єднанню Адвокатус.

Так, ч. 1 ст. 137ЦПК України визначено,що витрати,пов`язаніз правничоюдопомогою адвоката,несуть сторони,крім випадківнадання правничоїдопомоги зарахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд враховує норми ЦПК та усталену практику ВС вважає що обсяг виконаної роботи є неспівмірними відповідно до складності даної справи, оскільки спір відноситься до категорії справ незначної складності, її розгляд здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, а участь представник в судових засіданнях не приймав.

За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 5000,00 грн., які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512,514,516,1187,1188 ЦК України, ст.ст.3,22,29,33-36,38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємства ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Фізичної особи підприємства ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_7 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 46090 (сорок шість тисяч дев`яносто) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 08.02.2024.

Суддя: В.І. Цитульський