Справа № 357/6173/22
Провадження № 2/357/63/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

за участі представника відповідача Шевчук Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 6 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в кому просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: Чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 02.07.2008 року, у сумі 166 966,97 дол. США, а саме: за кредитом: 48 833,86 дол. США, по відсотках: 118 133,11 дол. США, та по пені: 157 121,73 грн., на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності та стягнути з відповідача - витрати по сплаті судового збору у сумі - 13 300,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 02.07.2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та фізична особа - громадянин (ка) України яким (якою) є - ОСОБА_1 , (надалі за текстом - позичальник), уклали кредитний договір № 0 (надалі за текстом - Кредитний договір). 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «УКРСИББАНК» та фізичними особами. 09 грудня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за договором № 0 від 02.07.2008 року, що було укладено між ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором Кредитор) зобов`язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі - 50900,00 дол. США. Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві, кредит. В свою чергу, Позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 13.06.2022 р. має заборгованість: за кредитом: 48 833,86 дол. США., по відсотках: 118 133,11 дол. США., по пені: 157 121,73 грн. Відповідно до умов Договору, Позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 02.07.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - ОСОБА_1 , укладено Договору іпотеки, відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: Чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 12 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Судом 23.09.2022 року за вх..№33677 отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач зазначив, що всі копії письмових доказів, які долучені позивачем до позовної заяви, належним чином не засвідчені, тому відповідач ставить під сумнів відповідність копії оригіналу. Крім того, відповідач зазначає, що в супереч вимогам п.10 ст. 175 ЦПК України, позивач не повідомив суд, що попередній кредитор ПАТ «Дельта Банк», у якого позивач придбав право вимоги на підставі договору про купівлю-продаж прав вимоги від 09.12.2019 року, у вересні 2014 року звертався з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, та визнання права власності на нерухоме майно. Однак рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.09.2014 року по справі №357/10921/14-ц провадження 2/357/3446/14 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на нерухоме майно, виселення та зняття з реєстрації було відмовлено. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили 06.10.2014 року. Відповідач зазначає, що неможливо передати Іншому кредитору право, у вимозі якого вже відмовлено судом, оскільки об`єм прав, що переходять до нового кредитора, встановлюється на момент переходу. З цього випливає, що неможливо передати право, яке не належить кредиторові.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. Одночасно було витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» оригінал договору іпотеки від 02.07.2008 року, оскільки відповідач заперечував факт підписання вказаного договору іпотеки.

Судом 06.12.2022 року за вх..№43395 отримано клопотання про зміну найменування позивача, за підписом представника позивача адвоката Зеленої Н.Ю., в якому остання повідомила, що на підставі рішення, прийнятого Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк», протоколом від 12.08.2022 року за №2/2022 затверджено зміну назви Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс-Банк».

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області оригінал Договору іпотеки від 02.07.2008 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-3904, для огляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.03.2023 року, консультант Другої білоцерківської нотаріальної контори Савчук О.О. надала для огляду суду та сторонам у справі оригінал Договору іпотеки від 02.07.2008 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-3904, та копію зазначеного договору було долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Івановича про зупинення провадження у справі було задоволено та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 357/8969/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвалою від 23 листопада 2023 року було поновлено провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 08.02.2024 року за вх..№ 7645 отримано клопотання, за підписом представника позивача адвоката Гуйван І.В., в якому останній просив розгляд справи проводити у відсутності представника АТ «Сенс-Банк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов.

Представник відповідача адвокат Шевчук Ю.І., в судовому засіданні надав пояснення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи належного та допустимого доказу, первинного касового документу, який би підтвердив факт отримання відповідачем готівкової іноземної валюти в сумі 50900 дол. США.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 02.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 50900,00 (п`ятдесят тисяч дев`тсот) доларів США 00 цнт. та сплатити проценти за його користування шляхом анесення ануїтетних платежів в порядку і умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 246829,37 грн. за курсом НБУ на день укладання договору.

Відповідно до п.1.2.2 Договору, позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 02.07.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений 02.07.2008 року державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Білик О.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-3904.

За умова пункту 1.1. вказаного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки): Чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого ОСОБА_3 , держаним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 27 липня 2004 року за реєстровим номером 5-2585 та зареєстровано в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 6544222 та записано в реєстраційну книгу 102 за № 11199, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на Предмет іпотеки. Предмет іпотеки складається з чотирьох жилих кімнат. Загальна площа Предмета іпотеки становить 67,0 кв.м.

Відповідно до п.1.2. договору ринкова вартість Предмету іпотеки, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності, становить: 353187,00 грн. (Триста п`ятдесят три тисячі сто вісімдесят сім) гривень. 00 копійок.

Відповідно до п.п. 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. п. 4.1. договору, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати Предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

У відповідності до п. 4.2. договору, звернення стягнення здійснюється на підставі: Рішення суду; Виконавчого напису нотаріуса: Позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»; З інших, передбачених законодавством України, підстав.

Згідно п. 4.3. договору право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Також, судом встановлено, що 30.01.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2008 року, відповідно до умов якого сторони домовилися про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором та про зміну розміру ануїтетного платежу , передбаченого Договором.

Відповідно до п.п. 1.1. Додаткової угоди, Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 02.07.2023 року, якщо тільки не буде встановлено інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

Згідно п.п. 1.2. Додаткової угоди, Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 675 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, передбаченого Договором.

Також, сторонами було погоджено «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», що є невід`ємною частиною Додаткової угоди.

В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Судом встановлено, що 09.12.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено Договір №2098/К про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Дельта Банк» передав (відступив) АТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно з протоколом від 12.08.2022 року за №2/2022 позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення та затверджено зміну назви Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс-Банк».

У обґрунтування суми заборгованості за кредитом позивач надав розрахунок заборгованості за договором кредиту від 02.07.2008 року № , згідно з якого заборгованість станом на 13.06.2022 року становить: за кредитом 48833,86 доларів США, по відсотках 118133,11 доларів США, по пені 157121,73 грн.

Також, судом встановлено, що позивачем 18.02.2022 року на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення, відповідно до якої Банк вимагає від Позичальника у тридцяти денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку.

При вирішені спору суд керувався наступними нормами права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд критично оцінює заперечення відповідача, щодо доведення позивачем факту отримання ним кредитних коштів та укладення, з метою забезпечення виконання зобо`язання за кредитним договором, відповідного договору іпотеки.

Як зазначено вище, 02.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір та з метою забезпечення виконання зобо`язання за кредитним договором, було укладено договір іпотеки, які були належним чином нотаріально посвідчені, сторонами не оспорювалися, тобто є чинними. Даний факт сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи.

В подальшому, для забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору, 30.01.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1, в якій сторони погодили зміну кінцевого терміну повернення кредиту та зміну розміру ануїтетного платежу, що в свою чергу додатково підтверджує факт належного виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором від 02.07.2008 року.

Крім того, твердження відповідача про відсутність його підпису на договорі іпотеки, як підтвердження факту неукладання ним вказаного договору, спростовується оригіналом договору іпотеки, який був оглянутий в судовому засіданні 23.03.2023 року та копію якого долучено до матеріалів справи.

Автентичність підпису, на оглянутому в судовому засіданні оригіналі договору іпотеки, стороною відповідача не заперечувалося.

Таким чином, відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості за кредитом в розмірі 48 833,86 дол. США., по відсотках - 118 133,11 дол. США., по пені - 157 121,73 грн.

За наявності таких обставин та наданих доказів учасниками справи, суд дійшов до висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.07.2008 року, оскільки відповідачем не доведено, що позичальником виконано належним чином умови договору кредитування. Крім того, сторона відповідача не заперечувала існування заборгованості за спірним кредитним договором та не спростували її розміру, оскільки не надала контрозрахунку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

При цьому суд також зазначає, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Так, відповідно до Указу Президента України № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено про часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Такий висновок також викладений у Постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 13300,50 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 07.07.2022 року.

Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 13300,50 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 7, 12, 33, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 16, 512, 526, 530, 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 131, 141, 263, 265, 273, 352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 02.07.2008 року в сумі 166966,97 доларів США, та по пені: 157121,73 грн., а саме: за кредитом 48833,86 доларів США, по відсотках 118133,11 доларів США, по пені 157121,73 грн., на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати у розмірі 13300,50 грн.

Зупинити виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 10, м. Київ, 03150, код ЄДРОПУ 23494714.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 16.02.2024 року.

Суддя Б. І. Кошель