Справа №481/1634/21
Провадження № 22-ц/812/314/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Васильченко-Дригою Н.О., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №72130650 та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В

У січні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Істоміну К.В., звернувся до суду зі скаргою бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №72130650 та зобов`язання вчинити дії.

Мотивуючи скаргу вказував, що у грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 та просила зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом відновлення становища, яке існувало до рушення, а саме: відновити електропостачання та газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2022 року (справа №481/1634/21) в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року вказане рішення було скасоване та ухвалено нове рішення, яким частково задоволене позовні вимоги та зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом відновлення газопостачання до цієї квартири.

На виконання вказаного рішення Другим ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29 червня 2023 року було відкрито виконавче провадження №72130650, державний виконавець Дашковська В.В.

Однак станом на серпень 2023 року рішення суду не було виконано. Стягувач ОСОБА_1 подав заяву на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись 22 серпня 2023 року з матеріалами, було виявлено, що державним виконавцем жодних дій, окрім відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, виконано не було.

26 грудня 2023 року стягувач знову ознайомився з матеріале виконавчого провадження, однак жодної дії з часу останнього ознайомлення вчинено не було, всі постанови були винесені державним виконавцем 29 червня 2023 року. Жодних перевірок виконання рішення суду, жодних актів складено не було.

На його думку вказане свідчить про повну бездіяльність з боку державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другої державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №72130650 та зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіональному управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дій, передбачені частинами 2, 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме винести постанову про накладення на боржника ОСОБА_3 штраф за невиконання судового рішення, а також направити до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, а також вчинити інші дії для забезпечення ефективного виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року по справі №481/1634/21.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків.

15 січня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків та нова редакція скарги на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року скаргу повернуто скаржнику.

Мотивуючи підстави повернення скарги ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 16 січня 2024 року недоліки, які були зазначені в мотивувальній частині ухвали суду від 10 січня 2024 року заявником усунені частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, зазначав, що у суду не було жодних підстав для повернення скарги, оскільки всі недоліки, зазначені в ухвалі, були усунуті заявником та надано до суду скаргу у новій редакції.

Більш того, суд не має права повертати скаргу з мотивів неподання доказів для підтвердження обставин, викладених у ній. Подання доказів можливо на наступних стадіях цивільного процесу.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що ним оскаржується бездіяльність державного виконавця, яка може бути оскаржена заявником у будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права та свободи, оскільки правопорушення є триваючим. З огляду на викладене, строк на звернення до суду з цією скаргою ним не пропущений.

Згідно з частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що у січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №72130650 та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків, а саме:

-до скарги не додано жодного документу на підтвердження викладеного у скарзі (рішення суду яке набрало законної сили, постанови про відкриття виконавчого провадження, письмові звернення скаржника, тощо);

- скарга не містить підтвердження скаржника про не подання іншої скарги на дії або бездіяльність державного виконавця з цих самих підстав;

-скарга не містить відомостей про посадову особу, бездіяльність якої оскаржується;

-заявник не просить поновити строк звернення до суду з цією скаргою.

На виконання вимог вищевказаної ухвали 15 січня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків та нова редакція скарги на бездіяльність державного виконавця.

Проте ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року скаргу повернуто заявникові, з огляду на те, що недоліки зазначеній в ухвалі суду від 10 січня 2024 року усунуто частково.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК, натепер стаття 175 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви, зокрема, щодо предмета спору та їх обґрунтування, недотримання яких має наслідком залишення позовної заяви без руху згідно статті 185 цього Кодексу та її повернення в разі не усунення недоліків позовної заяви.

Положення наведеної норми процесуального права щодо повернення заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом відповідної ухвали суду, не ухилявся від виконання вимог, зазначених в ній, та в межах встановленого судом строку надав суду заяву про усунення недоліків скарги, в якій детально надав пояснення щодо вимог ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року та нову редакцію скарги.

Згідно з частиною 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Заявником у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 15 січня 2024 року надано докази, які просить долучити до матеріалів справи, а саме копію постанови Миколаївського апеляційного суду, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копії заяв про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, копію виконавчого листа.

Скарга містила усі необхідні відомості про права та обов`язки сторін й вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту його інтересів.

Зокрема, заявник сформулював та зазначив підстави звернення до суду за захистом своїх прав, а також обставини, якими обґрунтовує свої вимоги.

Тобто, заявник довів своє право на звернення до суду із цією скаргою.

Питання ж про те, чи порушені права цієї особи чи ні, вирішується виключно в судовому засіданні.

Інші, обставини, які необхідні суду, повинні встановлюватися і досліджуватися у судовому засіданні.

У свою чергу, суд першої інстанції поверхово оцінив обставини, викладені в такій заяві та не врахував положення статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що заявник на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у скарзі обставин чи доказів на підтвердження вимог, неточність їх формулювань, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність скарги за кожною вимогою не перешкоджає розгляду скарги, оскільки в порядку частини 3 статті 451 ЦПК України може бути підставою для відмови в задоволенні скарги, а не для визнання її неподаною та повернення заявнику.

При цьому, колегія судів звертає увагу, що постановляючи оскаржувану ухвалу та повертаючи скаргу, судом першої інстанції не зазначено, які саме вимоги ухвали про залишення скарги без руху скаржником не усунуто.

Отже, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання скарги неподаною та повернення її заявнику у суду не було.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду(рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції`від 16.12.1992; «Беллет проти Франції» від 04.12.1995).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду цієї скарги, постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, ухвала суду як така, що не відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального закону, на підставі частини 4 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 379, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 16 лютого 2024 року.