ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/544/20

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/248/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.

учасники справи:

стягувач: Чернігівська міська рада,

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі №750/544/20 за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №750/544/20, виданий 08.09.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов`язання його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 метри.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам.

Заявник зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про передчасність подання ним заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, через те, що провадження у справі №750/544/20 ще триває у зв`язку із поданням ним заяви про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022 за нововиявленими обставинами, а також залежності його обов`язку щодо виконання рішення суду виключно від перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Указує, що у нього наявне право на спірну земельну ділянку, що підтверджується постановою Чернігівського апеляційного суду від 14.11.2023 у справі №750/6665/20, і, відповідно, відсутній обов`язок її звільнення.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про доповнення (зміну) апеляційної скарги, в якій звернув увагу на постанову Шостого апеляційного суду від 30.11.2023 (справа №620/14859/21), якою задоволено частково апеляційну скаргу Чернігівської міської ради.

Окрему ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №620/14859/21;

- визнано протиправним пункт 8 рішення Чернігівської міської ради №32/VIII-31 від 01.06.2023 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва індивідуальних гаражів, для городництва» щодо виконання постанови Шостого апеляційного суду адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №620/14859/21 про відмову громадянці ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою), орієнтовною площею 0.1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язано Чернігівську міську раду в тридцяти денний строк вжити заходів щодо виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №620/14859/21;

- копію постанови спрямовано до Офісу Генерального прокурора для вирішення питання притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №620/14859/21.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання виконавчого листа у справі №750/544/20 таким, що не підлягає виконанню.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд.

Судом у справі встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022 (справа №750/544/20) позов Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:6157, шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 метри.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 метри (том 3, а.с. 30-43).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.11.2022 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022 скасовано.

Відмовлено у задоволенні позову Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0018 га, що межує з земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові №№ 410100000:02:026:5294 і :02:026:6157 і самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0491 га, кадастровий №:02:026:6157 (том 3, а.с.190-193).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.07.2023 постанову Чернігівського апеляційного суду від 07.11.2022 скасовано, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022 - залишено в силі (том 4, а.с. 51-59).

08.09.2023 на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022, яке набрало законної сили 26.07.2023, стягувачу Чернігівській міській раді надіслано чотири виконавчі листи (том 4, а.с. 76).

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа у справі №750/544/20, виданого 08.09.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова, про зобов`язання його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 метри.

Заяву обґрунтував тим, що 14.11.2023 Чернігівським апеляційним судом ухвалено постанову у справі №750/6665/20, якою задоволено частково його позовні вимоги до Чернігівської міської ради, визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладену між Чернігівською міською радою та ним, зареєстровану 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, строком на 10 років, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 :

«Додаткова угода про поновлення терміну дії договору оренди землі від 05.07.2006 (зареєстрованого 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п).

Чернігівська міська рада (юридична адреса: м. Чернігів, вул. Магистраціка, 7, код за ) в особі ОСОБА_3 , в подальшому "Орендодавець" з одного боку, та громадянин ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у подальшому "Орендар", з другого боку, керуючись статтею 792 Цивільного кодексу України, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про нижченаведене:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05.07.2006 № 1467п на 10 (десять) років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору залишаються без змін.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація 05.07.2006 № 1467п).»

Указував, що у зв`язку із ухваленням вищезазначеної постанови у нього наявне право оренди на земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157 і відповідно відсутній обов`язок її звільняти.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У Постанові Верховного суду у справі № 2-4671/11 від 20.02.2019 наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ст. 432 ЦПК України.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити,

з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом

і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів,

що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18,

від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження

№ 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, та інших.

Деснянський районний суд м. Чернігова дійшов правильного висновку про те, що у даній справі відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання заявника на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14.11.2023 в іншій цивільній справі №750/6665/20, предметом якої є поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:026:6157, не можуть бути достатньою підставою для визнання виконавчого документа таким. Указаною постановою не скасовано обов`язок ОСОБА_1 по звільненню земельної ділянки, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 метри.

Питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо пов`язане із питанням набрання судовим рішенням законної сили, одним із проявів якого є реалізованість судового рішення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022 набрало законної сили у зв`язку з прийняттям 26.07.2023 Верховним Судом постанови за результатом перегляду постанови Чернігівського апеляційного суду від 07.11.2022, та не скасовано.

Отже, при визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається по суті ревізія здійсненності як однієї з властивостей судового рішення або ж ревізія факту видачі виконавчого листа. Таких підстав немає.

Посилання ОСОБА_1 у доповненнях на апеляційну скаргу на постанову Шостого апеляційного суду від 30.11.2023 (справа №620/14859/21) не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки на час постановлення оскаржуваної ухвали її не існувало і вона не була підставою заяви ОСОБА_1 для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, за наявності рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2022, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не довів належними та допустимими доказами, що його обов`язок припинився саме з зазначених у заяві причин, що відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України було його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, встановивши відсутність підстав для скасування ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2023, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко