Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8144/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий - суддя Кашуба А.В.

секретар судових засідань Чернянчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівського відділу ДВС, про зняття арешту на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом. ОСОБА_1 просить суд зняти арешт на нерухоме майно, накладений Виноградівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби.

Позов обґрунтовано тим, що позивач, який є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 26.02.2001, звернувся до нотаріуса для вчинення нотаріальних дій з майном, однак нотаріус виявив, що житловий будинок АДРЕСА_1 під арештом, накладеним на підставі постанови державної виконавчої служби у Виноградівському районі про арешт серії АА091999 від 31.07.2008, арешт зареєстровано у Виноградівській державній нотаріальній конторі на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого вказано ОСОБА_2 . Відділ ДВС відмовив у знятті арешту листом від 21.11.2023 №54100. Позивач стверджує, що арешт накладено помилково, оскільки ОСОБА_2 ніколи не був власником будинку, не проживав там та не був зареєстрований.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Позивач подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач не забезпечив явку свого представника, причин неявки не повідомили , клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Відзив не подано.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого нотаріально 26.02.2001 року (а.с.9). Договір дарування зареєстровано у Виноградівському районному бюро технічної інвентаризації, зроблено реєстровий напис. Запис про право власності не внесено до Державного реєстру речових прав. Дарителями є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким житловий будинок належав на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09.02.2001, виданого Виноградівською РДА №67, зареєстрованого у Виноградівському РБТІ 09.02.2001 за реєстровим номером 726, записані в реєстровій книзі №3.

За результатами перевірки інформації у Державному реєстрі речових прав та інших реєстрів від 03.11.2023 було виявлено, що реєстратор Виноградівська державна нотаріальна контора 01.08.2008 року зареєструвала обтяження у виді арешту нерухомого майна, запис №7669245, підстава обтяження постанова про арешт АА№091999 від 31.07.2008, ДВС м.Виноградів. Об`єкт обтяження «все майно», адреса АДРЕСА_1 . Власник ОСОБА_2 . (а.с.6)

За змістом копії Постанови державного виконавця Виноградівського відділу ДВС Вагнер Н.І. від 31.07.2008, на примусовому виконанні відділу ДВС є Виконавчий лист №2-178/06 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі по 150 грн щомісяця, з метою забезпечення виконання якого державний виконавець постановив накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , що проживає в АДРЕСА_1 .

За змістом довідки від 03.11.2023 №20.7-20/948 Виноградівської міської ради Закарпатської області, виданої старостою ОЛешницького старостинського округу Гавріш В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не проживав та не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

За змістом відповіді Виноградівського відділу ДВС у Берегівському районі Закарпатської області від 21.11.2023 №54100, на виконанні цього відділу ДВС перебувало виконавче провадження №4334103 по виконанню Виконавчого листа №2-178/06, виданого Виноградівським районним судом 10.02.2006 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів. 28.01.2011 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. А у відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі №911/1247/18 (провадження № 12-99гс19).

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, суд вважає доведеним, що правова підстава для накладення арешту не існувала, право власності позивача порушене та підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зняття арешту.

Судові витрати, понесені позивачем, слід покласти на позивача, оскільки справу вирішено в його інтересах.

Керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Зняти арешт на нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , накладений на підставі Постанови про арешт АА№091999 від 31.07.2008, виданої Виноградівським відділом ДВС, та зареєстрований як обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01.08.2008 за №7669245 Виноградівською державною нотаріальною конторою.

Судові витрати, понесені позивачем, покласти на позивача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийА. В. Кашуба