Справа №:755/2696/24
Провадження №: 2-з/755/57/24
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову до подання позовної заяви

"16" лютого 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича, про забезпечення позову до подання позовної заяви; особи, які можуть отримати статус учасників справи, а саме: позивача - ОСОБА_1 , відповідачів: ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири АДРЕСА_1 до подання позовної заяви. Особами, які можуть отримати статус учасників справи зазначено позивача - ОСОБА_1 , відповідачів: ОСОБА_2 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2024 року, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Дана заява про забезпечення позову подана до пред`явлення позову.

Заяву мотивовано тим, що 12 серпня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. У період шлюбу подружжям придбано нерухоме майно - трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , що на думку заявника є спільною сумісною власністю подружжя, однак право власності на дану квартиру було зареєстровано ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що заявник є громадянином Республіки Азербайджан, на території України не проживає, вона лише нещодавно отримала інформацію про факт відчуження даного майна, шляхом його реалізації (продажу) на електронних торган, які були проведені Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Я.В. При цьому, інформація про виконавче провадження, а також обставини та підстави реалізації нерухомого майна приватним виконавцем в межах такого виконавчого провадження їй не відомі.

Стверджує, що невстановлення факту спільного майна подружжя та невиділення частки одного з них, призвели до порушення її права у спільній сумісній власності подружжя.

Заявник вважає, що оскільки на даний час спірна квартира вибула із її володіння, новий власник квартири або Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Я.В. можуть здійснити дії щодо відчуження вказаної квартири за час розгляду справи про визнання права власності та оскарження електронних торгів.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, дійшов таких висновків.

Заява про забезпечення позову до пред`явлення позову має відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Згідно із положеннями частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За положеннями частини восьмої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України, до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із пунктами 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня

2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Судом встановлено, що 12 серпня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб відповідно до законодавства Республіки Азербайджан, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 серпня 1996 року зроблено запис № 3.

21 квітня 2005 року ОСОБА_2 набув право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , складається з трьох кімнат, житловою площею 69,30 кв. м, загальною площею 119,50 кв. м, про що Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 15 квітня 2005 року № 680-С/КІ видано свідоцтво про право власності від 21 квітня 2005 року серії НОМЕР_1 , про що Київським міським бюро технічної інвентаризації вчинено запис у реєстрову книгу № 424-107 за реєстровим

№ 44435 від 26 квітня 2005 року.

З витягу з Державного реєстру речових прав встановлено, що квартира за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 119,5 кв. м, житлова площа - 69,3 кв. м, загальна кількість кімнат - 3, на праві влсності належить ОСОБА_4 , дата державної реєстрації 02 серпня 2023 року, зареєстровано Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмичем В.М. на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціон) від 02 серпня 2023 року № 689, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмичем В.М.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За вказаних обставин, а також наведених у заяві про забезпечення позову до його пред`явлення фактів та обґрунтувань вбачається, що у справі про визнання права власності та оскарження електронних торгів заявлений захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири АДРЕСА_1 , яка станом на дату звернення до суду належить на праві власності іншій особі - ОСОБА_4 , якого не зазначено учасником справи. Крім того, заявник просить накласти арешт на частку спірної квартири, при цьому не зазначає розмір такої частки.

Статтею 151 ЦПК України визначено основні вимоги до заяви про забезпечення позову. При цьому, згідно із частиною другою згаданої статті, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, і серед осіб, які можуть отримати статус учасника справи, не вказала власника спірної квартири - ОСОБА_4 , на права та інтереси якого рішення суду безпосередньо буде мати прямий вплив.

Таким чином, заявлений спосіб забезпечення позову призведе до обмеження прав особи, яка не є учасником справи.

Отже, з метою запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів (накладення арешту на частку у квартирі) прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно роз`яснюється, що така відмова не позбавляє ОСОБА_1 на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича, про забезпечення позову до подачі позовної заяви; особи, які можуть отримати статус учасників справи, а саме: позивача - ОСОБА_1 , відповідачів: ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова