Справа № 487/9488/23
Провадження № 2/487/1070/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м.Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши заяву адвоката Долгової Людмили Валеріївни в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Долгова Л.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно - АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_1 20.12.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію.

Оскільки видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 порушується право позивача на спадщину, що є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 від 28.05.2019, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області СвіржевськоюТ.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №167, то існує ймовірність, що під час розгляду вказаної цивільної справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав відповідач може відчужити вказане майно на користь третіх осіб (зокрема й за договором дарування, який не передбачає погодження для відчуження від інших співвласників), чим порушить права позивача та може утруднити чи зробити неможливим ухвалення і виконання рішення суду за цим позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання (чч. 6, 7 ст. 153 ЦПК).

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його син - відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини та 28.05.2019 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач зазначає, що відповідач не повідомив його про смерть батька, а також не повідомив нотаріуса про існування ще одного спадкоємця. З заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивач звернувся лише в 2023 році після встановлення його особи і одержання паспорта громадянина України. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті бабусі і батька через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Коли, після одержання паспорта громадянина України, він звернувся до рідного брата - відповідача з метою вирішення питання про прийняття позивачем спадщини після смерті батька і бабусі, відповідач відмовив йому в допомозі та заборонив з`являтися до спадкової квартири взагалі. Позивач не має іншого житла для проживання, не має родини, в якій може проживати, і спадкова квартира є його єдиним майном для проживання, але брат не пускає його у квартиру.

Позивач вважає, що є нобхідність і наявні підстави у поновленні йому строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька та бабусі, оскільки це є єдиним можливим способом захисту порушених прав та подальшого оформлення спрадкових прав на майно померлого. В разі поновлення такого строку, видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири порушується право позивача на спадщину, що є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 від 28.05.2019.

Отже між сторонами, як спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , існує спір щодо спадкування майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого станом на 23.11.2023, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 167, видане 28.05.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевською Т.Б.

З урахуванням предмету позову, суд приходить до висновку, що відчуження власником спадкового майна, з приводу якого виник спір, на користь третьої особи унеможливить виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки квартира фактично зберігається в його користуванні, а обмежується лише можливість розпорядитися нею.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Долгової Людмили Валеріївни в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 15.01.2024.

Суддя Т.А.Карташева