ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2024 року м. Кропивницький

справа № 386/1171/23

провадження № 22-ц/4809/245/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області (суддя Червоненко Д. В.) від 26.10.2023,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

24.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з нього, як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_3 , 4722,15 долара США, що еквівалентно 172682,41 грн, і становить три проценти річних від суми неповернутого вчасно боргу за договором позики від 25.02.2020.

Позов обґрунтовано тим, що 25.02.2020ОСОБА_1 надала позику батьку відповідача ОСОБА_3 в сумі 100340,00 долара США, яку той зобов`язався повернути до 01.08.2020, але своє зобов`язання не виконав.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 за законом обов`язок задовольнити вимоги кредитора покладено спадкоємця боржника ОСОБА_2 відповідача по справі. Той свій обов`язок зі сплати боргу (суми позики) виконав, але позивач вважає, що має право на отримання від відповідача трьох процентів річних за час від початку прострочення виконання зобов`язання боржником-спадкодавцем, тобто з 01.08.2020 по 24.02.2022.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2023 провадження у справі, яке було відкрио ухвалою цього ж суду від 27.09.2023, закрито з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у справі №386/495/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, а саме у задоволенні позовних вимог про стягнення трьох процентів річних по розписці від 25.02.2023 за періоди з 01.08.2020 по 24.02.2022 в сумі 4722,15 дол. США. Суд вважав, що рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у справі № 386/495/23 ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та набрало законної сили, що унеможливлює розгляд справи № 386/1171/23.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій до суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2023 про закриття провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у справах № 386/495/23 та № 386/1171/23 підстави позовів є різними. Вимог, які заявлені у справі № 386/1171/23 з наведених у позовній заяві підстав суд раніше не розглядав і відповідного судового рішення не ухвалював. Тому апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та ухвалив незаконне судове рішення про закриття провадження у справі.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Навроцький Дмитро Миколайович, надіслав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому виклав незгоду з вимогами та доводами апелянта. Суть заперечень позивача полягає в тому, що висновок суду першої інстанції про те, що набрало законної сили рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2023 у справі № 386/495/23, яке є таким, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у справі № № 386/1171/23, є правильним.

5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Сторони по справі, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , особисто в судове засідання в суд апеляційної інстанції у призначений час не з`явилися.

Представник апелянта-позивача ОСОБА_1 адвокат Мельникова Оксана Олександрівна підтримала апеляційну скаргу, надала усні пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Навроцький Дмитро Миколайович вимоги апеляційної скарги не визнав, надав усні пояснення.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

У провадженні Голованівського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа № 386/495/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Позивачка висунула вимоги, з урахуванням заяви від 16.05.2023 про збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача на свою користь основного боргу в сумі 30000,00 доларів США, що еквівалентно 1097058 грн, та трьох процентів річних від простроченої суми боргу в розмірі 4722,00 доларів США, що еквівалентно 172636 грн.

07.09.2023 Голованівський районний суд Кіровоградської області постановив ухвалу про закриття провадження у цивільній справі № 386/495/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 30000,00 доларів США, що еквівалентно 1097058,00 грн.

Крім того, 07.09.2023 Голованівський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (трьох процентів річних від простроченої суми).

24.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з нього, як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_3 , 4722,15 долара США, що еквівалентно 172682,41 грн, і становить три проценти річних від суми неповернутого вчасно боргу за договором позики від 25.02.2020.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела, судова практика їх застосування

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно зі ст. 1 ЦПК України цей Кодекс, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного судувід 20.09.2021 у справі № 638/3792/20зроблено висновок, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у п. 26, п. 27 постанови від 12.06.2019 у справі № 320/9224/17 зазначила: «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц, у якій аналізував Суд аналогічні норми ЦПК України у редакції Закону від 18.03.2004 № 1618-ІV, зазначено: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 вказано, зокрема: «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Крім того, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 вказано, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

8.2.Щодо суті спору та оцінка доводів апеляційної скарги / Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

З огляду на зміст наведеної вище норми п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції як на правову підставу для закриття провадження у справі, та висновки Верховного Суду щодо її застосування, можна виснувати, що закриття провадження у справі допускається за умови, що рішення суду або ухвала суду, яке набрало законної сили, постановлене щодо спору тотожного спору, який розглядається.

Тотожність спорів виявляється у тому, що у них одночасно збігаються сторони, предмет і підстави.

Навпроти, нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у цивільних справах № 386/495/23 та № 386/1171/23 сторони та предмет спору збігаються, а саме:

-в обох справах позивачем виступає ОСОБА_1 , а відповідачем ОСОБА_2 ;

-в обох справах позивач висунув вимоги про стягнення 3-х процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, не можна погодитися з висновком суду про те, що й підстави позовів, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту свого права, у цих двох справах є тотожними.

Так у мотивувальній частині рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у справі № 386/495/23 суд вказав, що предметом спору у цій справі є спір, який виник між сторонами щодо невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань з повернення позики, які винили на підставі умов укладеного 15.12.2022 між цими особами договору позики грошових коштів в іноземній валюті - 50000,00 доларів США (а.с. 46 51).

У тій справі суд встановив, що 17.05.2023 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 борг за договором позики від 15.12.2022, а тому суд закрив провадження у справі в цій частині.

Відмовляючи у стягненні 3-х процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вказав на те, що такі вимоги позивача не стосуються предмета спору у цій справі, тобто вони не стосуються невиконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання за договором позики від 15.12.2022.

З огляду на зміст рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у справі № 386/495/23 спір про невиконання батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер, зобов`язань перед ОСОБА_1 згідно з договором позики від 25.02.2022, суд не розглядав.

Натомість у справі № 386/1171/23, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач пред`явила вимогу згідно зі ст. 1282 ЦК України про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_3 , трьох процентів річних за прострочення виконання ОСОБА_3 грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору позики від 25.02.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 1 7).

Місцевий суд не навів обґрунтування, з посиланням на факти, чому він дійшов висновку, що підстави позовів в обох справах є ідентичними, особливо з огляду на те, що в обґрунтування своїх вимог позивач у цих справах посилався на договори позики, які укладені в різний час та між різними особами.

Таким чином, у цивільних справах № 386/495/23 і № 386/1171/23 збігаються лише сторони та предмет позову, але підстави спору є різними.

Отже, в сенсі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у цивільній справі № 386/495/23, яке набрало законної сили 16.10.2023, постановлене щодо спору, який не є тотожним спору у справі № 386/1171/23.

З огляду на те, що суд першої інстанції неповно неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, не обґрунтував свої висновки щодо ідентичності підстав спору у вказаних справах, а тому він помилково закрив провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє аргумент представника відповідача про те, що мотиви відмовив у задоволенні аналогічних вимог позивача у справі № 386/495/23 не впливають на правомірність закриття провадження у справі № 386/1171/23 так, як наведені позивачем підстави позову у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, відрізняються від тих, які розглядав суд у справі № 386/495/23.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 379 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведені вище недоліки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, вона не може бути визнаною такою, що є законною і обґрунтованою, перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2023 скасувати і направити справу для продовження розгляду до того самого суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 15.02.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник