КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Справа № 947/7579/23
Провадження № 2/947/274/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

за участю сторін по справі:

представника позивача адвоката Теплякової Т.Є.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Антонової Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №947/7579/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ТО «СК «Фамільний дім» про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2023 року ОСОБА_2 , через свого представника звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ТО «СК «Фамільний дім, в якій, з посиланням на ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 177, 179, 181, 182, 190, 328, 331, 365, 368, 372 ЦК України, просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування, а саме на квартиру: розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3»; визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3», що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК «Фамільний дім»; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; припинити право спільної часткової власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 та виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 у розмірі 71600,00 грн.; припинити право спільної часткової власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3», що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК «Фамільний дім» та виділити вказані права у власність ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 у розмірі 670419,23 грн. та здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову, зазначає, що 27.08.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 , було укладено шлюб, від вказаного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . У зв`язку з погіршенням відносин між сторонами, відповідачка звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя. Рішенням Іллічівського районного суду Одеської області по справі №501/3540/20 від 14.12.2021 р. у задоволенні позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 117,4 кв.м.; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0465 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:005:0169, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м.; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марка: Suzuki, Модель: grand vitara, реєстраційний номер НОМЕР_3 відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 77/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2023 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вказане вище рішення, рішення у справі ще не прийнято.

Вказує, що з січня 2022 року між сторонами відновилися відносини, вони поновили сімейні стосунки та проживання однією сім`єю. При цьому, 01.02.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали автомобіль марки Citroen, модель C4, PICFSSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 , вартістю 143 200,00 грн. Вказаний автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідачки.

У подальшому, з метою поліпшення житлових умов сторонами було прийняте рішення щодо продажу квартири та 07.06.2022 р. укладено договір купівлі-продажу, за згодою ОСОБА_1 , відповідно якого ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. Вартість продажу склала 1 298 000,00 грн. З метою інвестування вказаних коштів у житло для сім`ї, позивач та відповідач вирішили придбати майнові права на об`єкт нерухомого майна у ТОВ «СК «Фамільний дім» та 01.07.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК «Фамільний дім», було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №8/15Р, відповідно якого ОСОБА_1 придбала у власність майнові права на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 кв.м., поверх «3». Сума договору склала 1 340 838,45 грн., яка була сплачена позивачем та відповідачем у повному обсязі і яка є грошовими коштами, які були отримані в результаті продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , а також додаткових коштів сім`ї, та 77/100 частини вказаних грошових коштів, було визнано особистою приватною власністю позивача ОСОБА_2 відповідно рішення Іллічівського районного суду Одеської області по справі №501/3540/20 від 14.12.2021 р.

При цьому, з жовтня 2022 року стосунки між сторонами по справі знов погіршилися, вони припинили сімейні відносини та почали знов проживати окремо. Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 24.11.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було розірвано, яке не набрало законної сили, оскільки 26.12.2022 року відповідачкою ОСОБА_1 , було подано апеляційну скаргу на вказане вище рішення суду.

Таким чином, майнові права на об`єкт інвестування - об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція №8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 кв.м., поверх «3» та автомобіль Citroen, модель C4, PICFSSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, були набуті відповідачкою під час перебування у зареєстрованому шлюбі та оскільки спільне володіння і користування вказаним майном не можливе, позивач заявляє вимоги про припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вище вказане майно та просить поділити майно подружжя відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.03.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ТО «СК «Фамільний дім» про поділ майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.03.2023 року, заяву представника позивача адвоката Теплякової Тетяни Євгенівни про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі майнових прав (в тому числі укладання будь-яких договорів, правочинів, передбачених діючим цивільним законодавством) щодо квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3». Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3». Накладено арешт на автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , дата реєстрації 10.02.2022, орган, що видав ТСЦ 5150.

У підготовчому засіданні 18.09.2023 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, до матеріалів справи долучила письмові пояснення по справі, відповідно яких просила у задоволенні частини позовних вимог - відмовити, а саме: визнання, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; припинення права спільної часткової власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 та виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 у розмірі 71600,00 грн.; припинення права спільної часткової власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3», що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК «Фамільний дім» та виділення вказаних прав у власність ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсацію вартості частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 у розмірі 670419,23 грн.

Відповідачка мотивує свою позицію тим, що на підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року по справі №947/3515/21 з позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.02.2021 року до досягнення донькою повноліття. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного Державним виконавцем, станом на 01.04.2023 р., заборгованість позивача ОСОБА_2 по сплаті аліментів складала 82 829,00 грн. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23 був задоволений її позов до ОСОБА_2 та з нього стягнено на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82 829,00 грн. Вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо поділу автомобіля, припинення права спільної часткової власності на нього та виділенні вказаного автомобіля їй у власність, стягнення ї неї грошової компенсації вартості частки автомобіля є безпідставними та необґрунтованими, оскільки автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, був нею відчужений та отримані кошти були використані на утримання їх спільної з позивачем, доньки ОСОБА_3 , оскільки позивач не сплачує аліменти на її утримання.

З приводу позовних вимог щодо припинення права спільної часткової власності подружжя на майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , виділення, вказаних прав їй у власність, стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації вартості частки майнових прав на квартиру, відповідачка ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку із тим, що на її утриманні знаходиться спільна з позивачем донька, аліменти на утримання якої, ОСОБА_2 не сплачує та у зв`язку з скрутним становищем, у неї відсутні кошти для сплати грошової компенсації позивачу за його частку майнових прав на квартиру, при цьому законодавством не передбачено набуття права власності у примусовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 27.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб, про що Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було зроблено відповідний актовий запис № 1275, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_5 .

В шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

07.06.2022 р. укладено договір купівлі-продажу, відповідно якого ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка на праві власності належала ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2015 року, виданого Реєсраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області 15.04.2015 р.

Згідно Договору № 8/15Р від 01.07.2022 року укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «СК «Фамільний дім», ОСОБА_1 придбала у власність майнові права на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 кв.м., поверх «3».

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №8/15Р від 01.07.2022 р., сума договору складає 1 340 838,45 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 зареєстровано на ОСОБА_1 з 10.02.2022 року.

Згідно рішення Савранського районного суду Одеської області від 24.11.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було розірвано. Вказане рішення не набрало законної сили.

Відповідно рішення Іллічівського районного суду Одеської області по справі №501/3540/20 від 14.12.2021 р. у задоволенні позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 117,4 кв.м.; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0465 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:005:0169, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м.; визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марка: Suzuki, Модель: grand vitara, реєстраційний номер НОМЕР_3 відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 77/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55 кв.м. Вказане рішення не набрало законної сили.

Відповідно судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 р., з позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.02.2021 року до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та з ОСОБА_2 на її користь стягнено неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82 829,00 грн.

Таким чином,з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано майнові права на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція №8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 кв.м., поверх «3».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

За таких обставин, з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що спірне майно, а саме: майнові права на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція №8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 кв.м., поверх «3», були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, набуті ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна.

Таким чином, враховуючи, що майнові права на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція №8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 кв.м., поверх «3», є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності, за кожним, по 1/2 частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 м2, поверх «3», що придбані за Договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК ФАМІЛЬНИЙ ДІМ», а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3», що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК «Фамільний дім» та виділення вказаних прав у власність ОСОБА_1 , а також стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 у розмірі 670419,23 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №8/15Р від 01.07.2022 року, сума договору склала 1 340 838,45 грн.

Згідно із ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, проте така компенсація може бути надана лише за його згодою.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі (втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними); 2) чи переслідувало втручання легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті (якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів); 3) чи є відповідний захід пропорційним конкретній легітимній меті втручання у право (втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий, і навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (провадження № 6-2925цс16), а також Верховним Судом у постанові від 13 липня 2018 року у справі № 610/2035/17-ц.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_2 посилається на те, що спільне володіння і користування майновими правами на об`єкт інвестування, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з характеристиками: Секція №8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 кв.м., поверх «3», не можливе, з огляду на неприязні відносини між сторонами.

При цьому, стороною позивача не доведено той факт, що відповідачка має матеріальну можливість сплатити відповідну компенсацію за частку у спільному майні, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її доходу, а тому суд вважає, що стягнення з відповідачки на користь позивача грошової компенсації, може стати надмірним тягарем, враховуючи також і той факт, що на даний час неповнолітня донька сторін проживає саме з матір`ю, а також, що відповідачка ОСОБА_1 , не згодна на сплату грошової компенсації, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій частині, немає.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; визнання, в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; припинення права спільної часткової власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 та виділення вказаного автомобіля у власність ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 у розмірі 71600,00 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено при розгляді справи, автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Як встановлено судом, з позивача, відповідно до судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 р., на користь відповідачки, стягуються аліменти на на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.02.2021 року до досягнення донькою повноліття.

Також, через несплату ОСОБА_2 аліментів, а також наявної заборгованості з їх сплати, у розмірі 82 829,00 грн., рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнено неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82 829,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 стверджує, що через ухилення відповідача, сплачувати на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нею був відчужений автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 , в інтересах сім`ї, для утримання доньки.

За такого, суд вважає дані вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, а також що вказаний автомобіль придбаний сторонами та перебуває в користуванні ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; визнання, в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 ; припинення права спільної часткової власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 та виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки автомобіля марки Citroen, модель С4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал, VIN: НОМЕР_1 у розмірі 71600,00 грн.; припинення права спільної часткової власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: АДРЕСА_2 , площа 47,9 м. кв., поверх «3», що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК «Фамільний дім» та виділення вказаних прав у власність ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 у розмірі 670419,23 грн.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 7573,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ТО «СК «Фамільний дім» про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 28.11.2000 року), майнові права на об`єкт інвестування, а саме на квартиру: розташовану за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_3 , площа 47,9 м2, поверх «3».

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 28.11.2000 року) право власності за кожним по 1/2 частки майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: Секція № 8, квартира АДРЕСА_8 , що придбані за Договором купівлі-продажу майнових прав № 8/15р від 01.07.2022, що укладений із ТОВ «СК ФАМІЛЬНИЙ ДІМ».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 28.11.2000 року) суму судового збору у розмірі 7573 (сім тисяч п`ятсот сімдесят три) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 06.02.2024 року.

Суддя Петренко В. С.