справа № 208/8323/23
№ провадження 2/208/431/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі судового засідання Шостак А.В.,

за участі:

прокурора Кам`янської окружної прокуратури Єрзаулова С.С.

представника позивача Кам`янської міської ради Черевач О.В.,

представника 3-ої особи, на стороні позивача, - КП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», - Крившич О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Богемської С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» «про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням», -

встановив:

1.Стислий виклад позовних вимог:

12 вересня 2023 року Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради звернувся із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» «про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням».

Згідно до змісту позовної заяви, просить:

-стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Кам`янської міської ради (, площа Петра Калнишевського, 2, місто Кам`янське, 51931) кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину в сумі 15866 грн. 12 коп.;

- залучити Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (, вулиця Вячеслава Чорновола, місто КАм`янське, 51909) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

2.Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VII від 14.10.2014, із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, в т.ч. функції представництва інтересів держави в суді.

До системи органів прокуратури, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» входять окружні прокуратури, які, згідно наказу Генерального прокурора України № 40 від 17.02.2021 «Про день початку окружних прокуратур» розпочали свою роботу з 15 березня 2021 року.

Наказом Генерального прокурора № 39 від 17.02.2021 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» утворено Кам`янську окружну прокуратуру і припинено діяльність шляхом реорганізації Дніпродзержинську місцеву прокуратуру.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. З ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Положення п. З ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. З ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема: повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

При наявності достеменно відомої інформації про наявність порушень майнових прав не звернення Кам`янською міською радою та лікарнею з позовною заявою про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину та зволікання у зверненні до суду з даного питання є свідченням неналежного здійснення позивачами своїх повноважень та є безумовною підставою для застосування заходів прокурорського реагування прокурором з метою захисту державних інтересів.

Позовна заява місцевої прокуратури є єдиним ефективним засобом захисту цих інтересів, оскільки лише прокуратура є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість звернутися до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є лікувальним закладом охорони здоров`я.

Згідно визначення, передбаченого п.1 ч. 1 ст.2 Бюджетного Кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Відповідно до ст. 70 Бюджетного Кодексу України видатки місцевого бюджету здійснюються на цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 Бюджетного Кодексу України (п.З), зокрема,

видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу(лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико- санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні, первинну медичну допомогу (медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські і фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги та інші заклади охорони здоров`я, що надають первинну медичну допомогу) тощо.

Згідно ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.

Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері.

Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.

Згідно ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально - економічних, медико- санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Бюджетне фінансування являє собою безповоротний та безоплатний відпуск коштів з державного та місцевих бюджетів на виконання загальнодержавних функцій і функцій муніципальних органів та забезпечення діяльності бюджетних установ та організацій

За кошторисно-бюджетним методом фінансується майже вся невиробнича сфера суспільства, що базується на державній або комунальній формі власності, тобто вся бюджетна сфера. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні коштів виключно на цілі та в межах, встановлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Відповідно до статті 32 Закону України Про місцеве самоврядування до повноважень місцевого самоврядування належить управління закладами охорони здоров`я, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення, організація медичного обслуговування та харчування в комунальних оздоровчих закладах, забезпечення в межах наданих повноважень доступності і безоплатності медичного обслуговування на відповідній території, а також розвиток всіх видів медичного обслуговування, зокрема розвиток мережі закладів охорони здоров`я, та сприяння підготовці і підвищенню кваліфікації спеціалістів.

У зв`язку з запровадженням в Україні медичної реформи на підставі п. 1.12 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 № 493-17/V1I «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та рішення Кам`янської міської ради від 25.04.2019 № 1392-32/VII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кам`янського юридичних осіб та закріпленого за ними на праві оперативного управління майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» передано у комунальну власність територіальної громади міста Кам`янського Комунальний заклад «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради».

Рішення Кам`янської міської радим від 04.09.2019 № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (надалі - КНП КМР «МЛШМД») є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради (п. 1.1-1.4 ст.1 Статуту).

КНП КМР «МЛШМД» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації (ст.4 Статуту). Згідно відомостей ЄДРПОУ державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, проведена 17.10.2019, номер запису: 1 007122.

Основною метою створення КНП КМР «МЛШМД» є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям, проведення наукової та навчальної роботи. КНП КМР «МЛШМД» є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф (п.3.1,3.2 Статуту).

Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громад і міста Кам`янське. Комунальне майно закріплюється за підприємством на праві оперативного управління. Майно, придбане закладом охорони здоров`я у процесі здійснення господарської діяльності, належить йому на праві оперативного управління, є комунальною власністю і належить територіальній громад і міста Кам`янське. Майно підприємства становлять оборотні та необоротні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (п.5.1 Статуту).

Джерелами формування майна та коштів КНП КМР «МЛШМД» є внески засновника, кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти, отримані з інших джерел, незаборонених чинним законодавством та інше (п.5.2 Статуту).

Таким чином, у даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину.

Разом з тим, ані Кам`янською міською радою, ані Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , які понесла лікарня на її лікування від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито.

Так, Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від

17.03.2021у справі № 208/1931/19 (кримінальне провадження

№ 0001342) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У подальшому, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.10.2021 у справі 208/1937/19 вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.03.2021 у справі № 208/1937/19 - залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від

08.09.2022у справі № 208/1937/19 вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.03.2021 у справі № 208/1937/19 - скасовано, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.І ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КК України.

Судовим розглядом зазначеної справи встановлено, зокрема, наступне.

ОСОБА_1 , 21.08.2018 року, приблизно о 07.45 годині, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , здійснював рух по другорядній дорозі по провулку Залізничному в напрямку вулиці Сурської в м. Кам`янському.

При наближенні до не рівнозначного перехрестя Залізничного провулку з вулицею Сурською, водій ОСОБА_4 , виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Поступитися дорогою» встановленого перед вищевказаним перехрестям за напрямком руху автомобіля, зупинив транспортний засіб перед перехрестям доріг. При подальшому русі через перехрестя нерівнозначних доріг, ОСОБА_4 повинен був переконатися, що це буде безпечним, і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при виявленні транспортних засошв, які наближалися до перехрестя по головній дорозі необхідно було дати їм дорогу, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху» України:

- п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»

Діючи в порушення вимог вищевказаного пункту даних «Правил ...», ОСОБА_4 керуючи механічним транспортним засобом, при відсутності перешкод механічного або технічного характеру, здійснюючи рух по другорядній автодорозі Залізничного провулку в напрямку вулиці Сурської, на сухому асфальтобетонному покриттю, після зупинки керованого автомобілю перед перехрестям доріг, поновив свій рух та почав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей момент двигун автомобілю «Опель Омега» вимкнувся, після чого, водій ОСОБА_4 , перебуваючи на смузі руху вул. Сурської з боку проспекту Свободи, ввімкнувши двигун автомобілю, відновив рух керованого ним транспортного засобу, та виїжджаючи на смугу руху вулиці Сурської з боку вулиці М. Грушевського, допустив зіткнення з автомобілем «ЗA3 Ланос» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі - вулиці Сурської, з боку вул. М. Грушевського в напрямку пр. Свободи в м. Кам`янському зі швидкістю 50 км/год.

Дії водія автомобілю «Опель Омега» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1, п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_2 , спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині; синець на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо- транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_2 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_2 перебувала з 21.08.2018 по 13.09.2018 (медична карта стаціонарного хворого № 5418 відділення 69).

Відповідно до інформації наданою КНП КМР «МЛШМД» від

26.05.2023за № 501 сума витрат лікарні на лікування ОСОБА_2 , за період з 21.08.2018 по 13.09.2018 склала 15 866, 12 грн.

Згідно інформації КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» 26.05.2023 за N° 501, від 19.06.2023 № 646 та розрахунків вартості 1 ліжко-дня на утримання в лікарні, складених відповідно до Постанови КМУ від 16.07.1993 № 545, якою затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу здоров`я на лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету ї їх використання, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету 15 866 грн. 12 коп.

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні прокурором та представником Кам`янської міської ради позовні вимоги підтримані у повному обсязі, які просили задовольнити. Так, як закриття кримінального провадження за Постановою Верховного Суду від 08.09.2022 року за п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, тобто нереабілітуючими підставами, на що ОСОБА_1 здійснюючи свій захист за участі адвоката, згодився, а тому наявні підстави для відшкодування витрат понесених медичним закладом в порядку визначеному ст.ст. 22, 1206 ЦК України.

3.Позиція відповідача.

Відповідач та представник відповідача, позовні вимоги заявлені позивачем не визнали та зазначили, що шкода була відшкодована ОСОБА_1 потерпілій особі, шляхом страхових виплат страховою компанією.

Також на скільки відомо відповідачу, то ОСОБА_2 також сплачувала за ліки та лікування, а тому зазначені вимоги не є обґрунтованими, та такими що не доведені належними і допустимими доказами в межах цивільної справи.

Крім того, провадження у кримінальній справі закрито відносно ОСОБА_1 , про що було ухвалена Постанова Верховним Судом від 08.09.2022 року у справі № 208/1931/19.

Також, заявлений розрахунок суми заявленої до відшкодування є необґрунтованим і таким що не може відповідати дійсним витратам на лікування щодобово ОСОБА_2 ..

А тому просили у задоволенні заявленого позову відмовити.

4.Позиція 3-ої особи.

Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» підтримав позовні вимоги, подало заперечення на відзив відповідача, обґрунтував нарахування за калькуляцією періоду лікування ОСОБА_2 у лікарні в період з 21.08.2018 року по 13.09.2018 рік, а саме в період з 21.08.2018 рік по 30.08.2018 рік у відділенні полі травми за серпень 2018 року вартість якого склала 5846,31 гривню; в період з 30.08.2018 року по 31.08.2018 рік, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії за серпень 2018 рік, що склало 2139,05 гривень; і з 31.08.2018 року по 13.09.2018 рік у відділенні полі травми за серпень-вересень 2018 рік, що склало 7880,76 гривень, всього на загальну суму 15866,12 гривень

Щодо підстав нарахувань, то зазначене нарахування відображені у калькуляції витрат за вказаний період обраховані виходячи з витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілих у відповідності до встановленого єдиного нормативно-правового врегулювання, згідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, з відповідними змінами.

А тому, згідно до ст. 1206 ЦК України, понесені витрати лікувального закладу підлягають стягненню з винної особи.

Враховуючи, що винуватість ОСОБА_1 встановлена Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.03.2021 року, тому зазначені витрати у заявленій сумі 15866,12 гривень підлягають стягненню з відповідача.

5.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

12 вересня 2023 року подано позовна заява до провадження суду.

19 вересня 2023 року отримано інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

20 вересня 2023 року позовна заява прийнята до провадження суду і по справі відкрито спрощене позовне провадження.

05 жовтня 2023 року КНП КМР «МЛШМД» в особі генерального директора Дяченка В. подано заяву за якою заявлено про підтримання заявленої позовної заяви та розгляду справи за відсутності представника медичного закладу.

16 жовтня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 подано клопотання про надання роз`яснення, щодо складових заявлених сум для стягнення.

13 жовтня 2023 року від представника Кам`янської міської ради подане клопотання про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовної заяви.

16 жовтня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 подано клопотання про огляд документів, та допит свідка.

16 жовтня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 поданий відзив на позов.

20 жовтня 2023 року КНП КМР «МЛШМД» подані заперечення на відзив.

20 листопада 2023 року прокурором Кам`янської окружної прокуратури подано відповідь на відзив.

6.Фактичні обставини встановлені судом.

17.03.2021 року в межах кримінальної справи № 208/1931/19 № провадження 1-кп/208/105/21 постановлено Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 8 500 гривень, на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_2 до ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», були задоволені і стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 17 202 гривень 95 копійок, 860 гривень 15 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 були задоволені частково, і з ОСОБА_1 було стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень. В іншій частині позову до ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погодившись з даним Вироком, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за наслідком розгляду якої Дніпровським апеляційним судом було постановлено Ухвалу від 12.10.2021 року, згідно до якої апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року було залишено без задоволення, а Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Не погодившись із рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 була подана касаційна скарга, за наслідком розгляду якої Постановою Верховного Суду від 08.09.2022 року, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено. Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021року щодо ОСОБА_1 скасовано, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягала.

Таким чином, закриття кримінального провадження сталося з підстав застосування п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як нереабілітуючою підставою, за згодою ОСОБА_1 , що не встановлює його невинуватість, та не звільняє його від цивільної відповідальності.

Як встановлено в межах кримінальної справи № 208/1931/19, ОСОБА_1 , 21.08.2018 року, приблизно о 07.45 годині, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_5 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , здійснював рух по другорядній дорозі по провулку Залізничному в напрямку вулиці Сурської в м. Кам`янському.

При наближенні до не рівнозначного перехрестя Залізничного провулку з вулицею Сурською, водій ОСОБА_4 , виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Поступитися дорогою» встановленого перед вищевказаним перехрестям за напрямком руху автомобіля, зупинив транспортний засіб перед перехрестям доріг. При подальшому русі через перехрестя нерівнозначних доріг, ОСОБА_4 повинен був переконатися, що це буде безпечним, і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при виявленні транспортних засобів, які наближалися до перехрестя по головній дорозі необхідно було дати їм дорогу, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху» України:

- п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»

Діючи в порушення вимог вищевказаного пункту даних «Правил ...», ОСОБА_4 керуючи механічним транспортним засобом, при відсутності перешкод механічного або технічного характеру, здійснюючи рух по другорядній автодорозі Залізничного провулку в напрямку вулиці Сурської, на сухому асфальтобетонному покриттю, після зупинки керованого автомобілю перед перехрестям доріг, поновив свій рух та почав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей момент двигуна автомобілю «Опель Омега» вимкнувся, після чого, водій ОСОБА_4 , перебуваючи на смузі руху вул. Сурської з боку проспекту Свободи, ввімкнувши двигун автомобілю, відновив рух керованого ним транспортного засобу, та виїжджаючи на смугу руху вулиці Сурської з боку вулиці М.Грушевського, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі - вулиці Сурської, з боку вул. М.Грушевського в напрямку пр. Свободи в м. Кам`янському зі швидкістю 50 км/год.

Дії водія автомобілю «Опель Омега» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1, п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_2 , спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині; синець на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_2 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Факт заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок події яка мала місце 21.08.2018 року потерпілій ОСОБА_2 , підтверджено висновком судово-медичної експертизи №159-Е від 19.02.2019 року, згідно якого на тілі ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині, синця на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Зазначені ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмета, предметів або при ударі о подібні, та утворилися не задовго до потрапляння в лікарню (21.08.2018 року) (т.2 а.с.38-39 кримінального провадження), (а.с. 60-62 цивільної справи).

Факт лікування потерпілої ОСОБА_2 в КНП КМР «МЛШМД» в період з 21.08.2018 року і п 13.09.2018 рік, підтверджено довідкою виданною генеральним директором лікувального закладу (а.с. 50)

Витрати понесені лікувальним закладом на лікування ОСОБА_2 в лікарні в період з 21.08.2018 року по 13.09.2018 рік, а саме в період з 21.08.2018 рік по 30.08.2018 рік у відділенні полі травми за серпень 2018 року вартість якого склала 5846,31 гривню; в період з 30.08.2018 року по 31.08.2018 рік, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії за серпень 2018 рік, що склало 2139,05 гривень; і з 31.08.2018 року по 13.09.2018 рік у відділенні полі травми за серпень-вересень 2018 рік, що склало 7880,76 гривень, всього на загальну суму 15866,12 гривень, підтверджені довідкою калькуляцією (а.с. 45), поясненнями представника КНП КМР «МЛШМД» під час судового розгляду.

7.Норми права застосовані судом.

Підстави для представництва - ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування.

Стаття 22 ЦК України - Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Стаття 1166 ЦК України - Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду

1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 1206 ЦК України визначено, що:

1. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

2. Якщо кримінальне правопорушення вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу.

3. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

8.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Рішення Кам`янської міської радим від 04.09.2019 № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (надалі КНП КМР «МЛШМД») є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради (п.1.1-1.4 ст.1 Статуту).

КНП КМР «МЛШМД» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації (ст.4 Статуту). Згідно відомостей ЄДРПОУ державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, проведена 17.10.2019, номер запису: 1 223 145 0000 007122.

Основною метою створення КНП КМР «МЛШМД» є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям, проведення наукової та навчальної роботи. КНП КМР «МЛШМД» є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф (п.3.1,3.2 Статуту).

Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Комунальне майно закріплюється за підприємством на праві оперативного управління. Майно, придбане закладом охорони здоров`я у процесі здійснення господарської діяльності, належить йому на праві оперативного управління, є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Майно підприємства становлять оборотні та необоротні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (п.5.1 Статуту).

Джерелами формування майна та коштів КНП КМР «МЛШМД» є внески засновника, кошти місцевого бюджету(бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти, отримані з інших джерел, незаборонених чинним законодавством та інше (п.5.2 Статуту).

Таким чином, у даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину.

Разом з тим, а ні Кам`янською міською радою, а ні Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , а саме з 13.09.2018 жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на її лікування як потерпілої від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито.

Таким чином, підставами для представництва у порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що також узгоджується із приписами ч. 3 ст. 128 КПК України.

Щодо підстав для відшкодування понесених витрат КНП КМР «МЛШМД» на лікування ОСОБА_2 як потерпілої від кримінального злочину, суд виходить з наступного.

В межах кримінальної справи 208/1931/19 встановлено що саме ОСОБА_1 , 21.08.2018 року, приблизно о 07.45 годині, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_5 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , здійснював рух по другорядній дорозі по провулку Залізничному в напрямку вулиці Сурської в м. Кам`янському.

При наближенні до не рівнозначного перехрестя Залізничного провулку з вулицею Сурською, водій ОСОБА_4 , виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Поступитися дорогою» встановленого перед вищевказаним перехрестям за напрямком руху автомобіля, зупинив транспортний засіб перед перехрестям доріг. При подальшому русі через перехрестя нерівнозначних доріг, ОСОБА_4 повинен був переконатися, що це буде безпечним, і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при виявленні транспортних засобів, які наближалися до перехрестя по головній дорозі необхідно було дати їм дорогу, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху» України:

- п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»

Діючи в порушення вимог вищевказаного пункту даних «Правил ...», ОСОБА_4 керуючи механічним транспортним засобом, при відсутності перешкод механічного або технічного характеру, здійснюючи рух по другорядній автодорозі Залізничного провулку в напрямку вулиці Сурської, на сухому асфальтобетонному покриттю, після зупинки керованого автомобілю перед перехрестям доріг, поновив свій рух та почав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей момент двигуна автомобілю «Опель Омега» вимкнувся, після чого, водій ОСОБА_4 , перебуваючи на смузі руху вул. Сурської з боку проспекту Свободи, ввімкнувши двигун автомобілю, відновив рух керованого ним транспортного засобу, та виїжджаючи на смугу руху вулиці Сурської з боку вулиці М.Грушевського, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі - вулиці Сурської, з боку вул. М.Грушевського в напрямку пр. Свободи в м. Кам`янському зі швидкістю 50 км/год.

Дії водія автомобілю «Опель Омега» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1, п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_2 , спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині; синець на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_2 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Факт заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок події яка мала місце 21.08.2018 року потерпілій ОСОБА_2 , підтверджено висновком судово-медичної експертизи №159-Е від 19.02.2019 року, згідно якого на тілі ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині, синця на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Зазначені ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмета, предметів або при ударі о подібні, та утворилися не задовго до потрапляння в лікарню (21.08.2018 року) (т.2 а.с.38-39 кримінального провадження), (а.с. 60-62 цивільної справи).

Факт лікування потерпілої ОСОБА_2 в КНП КМР «МЛШМД» в період з 21.08.2018 року і п 13.09.2018 рік, підтверджено довідкою виданною генеральним директором лікувального закладу (а.с. 50)

Витрати понесені лікувальним закладом на лікування ОСОБА_2 в лікарні в період з 21.08.2018 року по 13.09.2018 рік, а саме в період з 21.08.2018 рік по 30.08.2018 рік у відділенні полі травми за серпень 2018 року вартість якого склала 5846,31 гривню; в період з 30.08.2018 року по 31.08.2018 рік, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії за серпень 2018 рік, що склало 2139,05 гривень; і з 31.08.2018 року по 13.09.2018 рік у відділенні полі травми за серпень-вересень 2018 рік, що склало 7880,76 гривень, всього на загальну суму 15866,12 гривень, підтверджені довідкою калькуляцією (а.с. 45), поясненнями представника КНП КМР «МЛШМД» під час судового розгляду.

Судом враховується, що Постановою Верховного Суду від 08.09.2022 року, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено. Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021року щодо ОСОБА_1 скасовано, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягала.

Проте, закриття кримінального провадження, з підстав застосування п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як нереабілітуючої підстави, за згодою ОСОБА_1 та його захисника, не встановлює його невинуватість, та не звільняє його від цивільної відповідальності, а саме в порядку ст.ст. 22, 1206 ЦК України, як відшкодування витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення.

Доказів які б стали підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності в передбаченої ст.ст. 22, 1206 ЦК України, в ході розгляду справи не встановлено.

Позиція сторони відповідача, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 як водія на час події була застрахована, не може бути прийнята судом, так як витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого вівд кримінального правопорушення, не є страховим випадком, який би охоплювався Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

А тому заявлені суми як витрати КНП КМР «МЛШМД» під час лікування потерпілої ОСОБА_2 в КНП КМР «МЛШМД» в період з 21.08.2018 року і п 13.09.2018 рік, підтверджено довідкою виданою генеральним директором лікувального закладу (а.с. 50), та розрахунком наведеним у калькуляції, згідно до якого ОСОБА_2 перебувала та лікувалась у лікарні в період з 21.08.2018 року по 13.09.2018 рік, а саме:

в період з 21.08.2018 рік по 30.08.2018 рік у відділенні полі травми за серпень 2018 року вартість якого склала 5846,31 гривню;

в період з 30.08.2018 року по 31.08.2018 рік, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії за серпень 2018 рік, що склало 2139,05 гривень;

і з 31.08.2018 року по 13.09.2018 рік у відділенні полі травми за серпень-вересень 2018 рік, що склало 7880,76 гривень, всього на загальну суму 15866,12 гривень, підтверджені довідкою калькуляцією (а.с. 45), поясненнями представника КНП КМР «МЛШМД» під час судового розгляду.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

У відповідності до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч.2 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Враховуючи те, що саме внаслідок дій ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження потерпілій від кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалася у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина ОСОБА_1 доведена в суді, а Постановою Верховного Суду від 08.09.2022 року, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено. Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021року щодо ОСОБА_1 скасовано, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючої підстави, за згодою ОСОБА_1 , що не спростовує його винуватість, та не звільняє його від цивільної відповідальності.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно їх дослідив, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

9.Судові витрати.

Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» «про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням» - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Кам`янської міської ради (, площа Петра Калнишевського, 2, місто Кам`янське, 51931):

-15866 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 12 копійок, у відшкодування витрат на лікування потерпілої особи від злочину.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави:

- 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок в оплату судового збору.

Витрати понесені відповідачем, пов`язані з розглядом судової справи, залишити за відповідачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

позивач Кам`янська міська рада, юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, будинок № 2;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Вячеслава Чорновола, будинок 79 А.

Повний текст судового рішення складений 19.01.2024.

Суддя Івченко Т. П.