Справа № 953/268/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним, -

встановив:

08 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась через єдину судову інформаційну телекомунікаційну систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 (далі: відповідач), яким просить визнати недійсним шлюбний договір, укладений між сторонами, посвідчений 13.07.2022 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. за №978 від 13.07.2022.

Розглянувши означену позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати шлюбний договір посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., зареєстрований в реєстрі 13.11.2022 за №978 недійсним.

Відповідно до п.1 умов оскаржуваного шлюбного договору, на підставі ст. 97 Сімейного Кодексу України, подружжя домовилось про непоширення на майно, набуте ними за час зареєстрованого шлюбу, положень ст. 60 Сімейного Кодексу України і вважати таке майно особистою приватною власністю кожного з подружжя.

Зокрема, дружині ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить набуті нею у власність за період шлюбу: транспортний засіб DAEWOO, моделі MATIZ, тип загальний легковий хетчбек В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , рік випуску 2013, колір синій, зареєстрований центром 6342, дата реєстрації 11.10.2016; земельна ділянка, площею 0, 1500 га, кадастровий номер :00:000:0936, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, та які поділу, в разі розірвання шлюбу не підлягають.

Чоловікові ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належить набуті ним у власність в період шлюбу: транспортний засіб марки PEUGEOT, моделі 2008, тип загальний легковий загальний універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , рік випуску 2019, колір білий, зареєстрований ТСЦ 6341, дата реєстрації 22.08.2019 року, дата першої реєстрації 22.08.2019; квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 18,0 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м.; квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 23,0 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., та які поділу, в разі розірвання шлюбу не підлягають.

Таким чином, заявлені позовні вимоги безпосередньо пов`язані із критерієм розмежування виключної підсудності, оскільки випливають із змісту шлюбного договору, складеного відносно нерухомого майна.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до довідок про оцінку спірного майна, вартість земельної ділянки на момент укладення оскаржуваного правочину дорівнювала 24000 грн., вартість квартири площею 18 кв.м. 420000 грн., вартість квартири площею 23 кв.м. 520000 грн.

Отже, враховуючи, що спір виник з приводу визнання правочину з нерухомістю недійсним, суд вважає за необхідне до вказаних правовідносин застосувати правила ч.1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що спір виник з приводу декількох об`єктів нерухомого майна, зазначеного в шлюбному договорі, найвищу вартість зазначених в оскаржуваному договорі об`єктів нерухомості становлять квартири, розташовані на території Холодногірського району м. Харкова за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 18,0 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м.; АДРЕСА_3 , загальною площею 23,0 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., що територіально відноситься до Ленінського районного суду м. Харкова, суд у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до цього суду для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним передати за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н.В. Єфіменко