ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/355/24 Справа № 932/1696/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року в цивільній справі номер 932/1696/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення аліментів на утримання дитини-інваліда та додаткових витрат на дитину-інваліда,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про збільшення аліментів на утримання дитини-інваліда та додаткових витрат на дитину-інваліда, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2014 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, проживає разом з позивачкою і потребує додаткового постійного догляду, тому вона позбавлена можливості працювати і забезпечувати себе та дітей. На сьогоднішній день стан здоров`я ОСОБА_4 не змінився, він потребує коштовного лікування, дорогих ліків та особливого піклування для підтримки його стану. В 2020 році було витрачено 15696,86 грн на ліки та 886,64 грн на проїзд в м. Київ на лікування. Державна соціальна допомога дітям з інвалідністю за останні шість місяців складає близько 3500,00 грн на місяць. Згідно з рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року з відповідача стягуються на її користь на утримання ОСОБА_4 аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На даний час відповідач припинив виплату матеріальної допомоги повнолітній доньці ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у зв`язку з досягненням нею 23 років, тобто його виплати зменшилися, а отже його матеріальний стан покращився.

Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та збільшити розмір аліментів з 1/4 до 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 15000,00 грн щорічно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1250,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2021 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при прийнятті рішення суду першої інстанції неповністю з`ясуванні обставини, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення від 05.09.2022 року не прийнято до уваги, що відповідач є літньою людиною, отримує лише пенсію та інших джерел доходів не має, також не прийнято до уваги, що він має певні захворювання, тому на підтримку свого здоров`я повинен щомісячно витрачати грошові кошти на придбання ліків.

Також, судом не досліджені докази, які були подані до позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки у видаткових накладних ОСОБА_2 виступає, як отримувач ліків, і ніде не зазначено, що вона сплачувала вартість цих ліків, не додано жодних доказів понесення витрат на придбання ліків. Також, не додано жодних доказів необхідності придбання саме цих ліків.

Також, ОСОБА_2 додано до позовної заяви посадочні документи на потяг Дніпро-Київ, але не додано жодних доказів, що саме вона сплачувала придбання цих посадочних документів, що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 їздили до Києва за цими посадочними документами, а також не доведено належними доказами саме необхідність цих поїздок.

Доданий рахунок на оплату №РЦ/М/ФО 0000067 від 07.08.2020 року не підтверджує оплату цього рахунку саме ОСОБА_2 та необхідність проведення зазначених у рахунку процедур.

Додаткові витрати, які стягнуті з відповідача судом першої інстанції на майбутнє, ґрунтуються на припущенні і не підтверджується відповідними документами.

Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, як понесених витрат, а також необхідність понесення цих витрат у майбутньому.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачка знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю.

Від позивачки ОСОБА_2 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про оплату додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про оплату додаткових витрат на дитину, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.01.1997 року.

Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим 09.09.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №316, та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданим 18.04.2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №143 (а.с. 8, 9).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11-12).

Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10)

Неповнолітній ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради на ім`я ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачка отримує соціальну допомогу (а.с. 7).

Як вбачається з довідки від 17.12.2020 року №07.1-2/2/1700, виданої УСЗН Центральне (Шевченківський район), ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСЗН Центральне (Шевченківський район) та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю (а.с. 26).

У відповідності до корінця медичного висновку №358 про дитину-інваліда віком до 16 років від 21.01.2011 року, виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.11.2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Дніпровської міської ради», дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, має певний діагноз: «Порушення обміну речовин (енергетичного обміну); мітохондріапатія; гомоцистеїнурія; груба затримка психо-мовленого розвитку; симптоматична епілепсія; супутні захворювання: ПВДС, хронічний гастродуоденіт, синдром подразненого кишківника»; визначено лікувальні і трудові рекомендації: «Спостерігається спеціалістами, постійно отримує лікування: тенотен дитячий, селента, фолієва кислота, ліцнтин, цифовора, церебровін, релаксин, урклів, метеоспазміл, ентересгель, хеппель, хілак, креон, ентерокінд, омез, бетаргін, вітаміни групи В згідно з призначенням спеціалістів» (а.с. 109,108).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до її повноліття аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.12.2014 року. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22.12.2014 року, а також з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 , на її утримання, на час проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 22.12.2014 року (а.с. 14-15).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року збільшено розмір стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 року з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнуто аліменти у зазначеному розмірі до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером, не працює та отримує пенсію за вислугою років, розмір якої складає 20270,00 грн. З його пенсії здійснюються відрахування - 1/6 частина, що складає 3378,33 грн., на утримання позивачки ОСОБА_2 за рішенням суду від 25.02.2016 року (справа №200/24578/15ц), за рішенням суду від 04.06.2015 року (справа №200/23043/14) - 1/4 частина, що складає 5067,50 грн, на утримання сина. Отже відрахування з пенсії складають 8445,83 грн, що становить 42% (а.с. 115-117).

Відповідач має хронічні захворювання, що підтверджується наданими доказами: гіпертонічну хворобу, подагру, які потребують щоденного медикаментозного лікування; при обстеженні УЗД від 18.04.2022 року у нього виявлена аденома передміхурової залози, необхідна операція (а.с. 91).

З 04 червня 2021 року змінився сімейний стан відповідача, оскільки він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 04.06.2021 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), актовий запис №236 (а.с. 86).

На підтвердження перебування дружини ОСОБА_1 на утриманні позивач надав довідку від 20.07.2021 року №07/289, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , старший адміністратор «Служба з організації глядача» ДП «Дніпровський державний цирк» в період з 19.04.2021 року по 30.06.2021 року, та 25.07.2021 року по 31.08.2021 року знаходилась у вимушеному простої з незалежних від працівника причин (а.с. 90).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині збільшення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини-інваліда в розмірі 1250,00 грн апеляційний суд не може погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року збільшено розмір стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 року з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Таким чином, збільшення розміру аліментів на утримання сина вже було здійснено в судовому порядку за позовом ОСОБА_2 .

Тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання дитини-інваліда, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той і батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Відповідно до вимог Закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних ї здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,роз`яснив, що за змістом ст. 185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Виходячи з аналізу вказаних норм, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом.

Як вбачається з довідки від 17.12.2020 року №07.1-2/2/1700, виданої УСЗН Центральне (Шевченківський район), ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН Центральне (Шевченківський район) та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю.

У відповідності до корінця медичного висновку №358 про дитину-інваліда віком до 16 років від 21.01.2011 року, Виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.11.2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Дніпровської міської ради», дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, має повний діагноз: «Порушення обміну речовин (енергетичного обміну); мітохондріапатія; гомоцистеїнурія; груба затримка психо-мовленого розвитку; симптоматична епілепсія; супутні захворювання: ПВДС, хронічний гастродуоденіт, синдром подразненого кишківника»; зазначено лікувальні і трудові рекомендації: «Спостерігається спеціалістами, постійно отримує лікування: Тенотен дитячий, селента, фолієва кислота, ліцнтин, цифовора, церебровін, релаксин, урклів, метеоспазміл, ентересгель, хеппель, хілак, креон, ентерокінд, омез, бетаргін, вітаміни групи В - згідно призначенням спеціалістів».

В обґрунтування розміру позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда, позивачка посилалась на видаткові накладні №П2-Рн-0001482 від 23.10.2020 року, №П2-Рн-0001486 від 26.10.2020 року, №П2-Рн-0001243 від 18.09.2020 року, №П2-Рн-0001481 від 23.10.2020 року, №П2-Рн-0001483 від 23.10.2020 року, №П2-0001246 від 18.09.2020 року, №П2-Рн-0001681 від 18.11.2020 року, №П2-Рн-0001009 від 05.08.2020 року, №П2-РН-0000946 від 28.07.2020 року, рахунок на оплату №РЦ/М/ФО-0000067 від 07 серпня 2020 року (а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 27).

Разом з тим, у видатковій накладній №П2-РН-0000946 від 28.07.2020 року, №П2-Рн-0001009 від 05.08.2020 року, №П2-0001246 від 18.09.2020 року позивачка виступає не платником, а отримувачем, в той час як платником виступає Благодійний фонд «Помагаєм».

Відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером, не працює та отримує пенсію за вислугою років, розмір якої складає 20270,00 грн. З його пенсії здійснюються відрахування у відповідному розмірі на утримання позивачки та неповнолітнього сина. Має хронічні захворювання, що підтверджується наданими доказами: гіпертонічну хворобу, подагру, які потребують щоденного медикаментозного лікування; при обстеженні УЗД від 18.04.2022 року у нього виявлена аденома передміхурової залози, необхідна операція.

З 04 червня 2021 року змінився сімейний стан відповідача, оскільки він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Дружина відповідача ОСОБА_1 , старший адміністратор «Служба з організації глядача» ДП «Дніпровський державний цирк» в період з 19.04.2021 по 30.06.2021 року, та 25.07.2021 року по 31.08.2021 року знаходилась у вимушеному простої з незалежних від працівника причин.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи частково заслуговують на увагу.

Тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення розміру додаткових витрат на утримання дитини-інваліда з 1250,00 грн до 700,00 грн на місяць.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належної правової оцінки та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2021 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: