ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/138/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Якусик О.В., розглянувши заяву адвоката Зленка Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року адвокат Зленко Юрій Вікторович в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, задану внаслідок ДТП, в сумі 158 664,82 грн. та моральну шкоду на користь позивачів у сумі по 20 000 грн. кожному

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 як особа, винна у вчинені ДТП, що сталося 25 листопада 2023 року в м. Києві, зобов`язаний відшкодувати позивачу-2 вартість заподіяного матеріального збитку в розмірі 158 664,82 грн, що складає різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного відповідно до звіту оцінювача, та сумою виплаченого позивачу страхового відшкодування. Крім цього, внаслідок ДТП позивачам було завдано моральної шкоди, розмір відшкодування якої позивачі оцінюють у 20 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/10745/24 призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

17 червня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява адвоката Зленка Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відчуження на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач, отримавши висновок експерта про розмірі завданого матеріального збитку, категорично відмовився компенсувати візницю завданої шкоди для проведення відновлювального ремонту ТЗ, проігнорувавши законну вимогу позивачів. Крім цього ОСОБА_3 є пенсіонером, не працює, а тому, на думку заявника, наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Заявник також вважає, що враховуючи ціну позову накладення арешту на транспортний засіб буде ефективним і співмірним та не завдасть жодних незручностей у користуванні цим майном.

Дослідивши подану заяву, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства заявник до заяви про забезпечення позову не надав належних доказів того, що відповідач вчиняє реальні дії, спрямовані на відчуження спірного майна, а також доказів на підтвердження того, що в разі невжиття таких заходів існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд також зауважує, що до поданої заяви не додано жодного доказу на підтвердження належності спірного майна ОСОБА_3 станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову. За час між вчиненням ДТП та датою звернення із вказаною заявою до суду минуло більше шести місяців і доказів, які б містили відомості про правовий режим майна, його власника, наявності інших речових прав чи їх обтяжень на майно, на яке заявник просить накласти арешт, станом на дату звернення із заявою, матеріали справи не містять і заявником не надано.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням наведених вище критеріїв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Зленка Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Якусик