Справа № 343/262/23
Провадження № 22-ц/4808/68/24
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю представника апелянта, представника Міністерства оборони, Коноз Н.М., ОСОБА_1 і її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління соціального захисту населення Калуської РДА про встановлення батьківства,за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення Долинського районного суду від 19 вересня 2023 року під головуванням судді Тураша В.А. у м. Долина,

в с т а н о в и в:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у 2019 році вона познайомилась з ОСОБА_3 який як внутрішньопереміщена особа, разом зі своєю мамою, ОСОБА_2 , після окупації російською федерацією частини Донецької і Луганської області переїхав проживати в Долинський (теперішній Калуський) район Івано-Франківської області.

Після знайомства з 2019 року вони почали проживати однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу у будинку її батьків, що по АДРЕСА_1 .

Мама ОСОБА_3 зареєструвалась у них як внутрішньопереміщена особа. Прізвище на « ОСОБА_4 » вона змінила у березні 2022 року після реєстрації нового шлюбу. ОСОБА_3 не реєструвався в них, оскільки він був професійним військовим і служив у військовій частині м. Львова.

Від спільного проживання у них з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Оскільки на час народження сина вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_3 перебував на службі у ЗСУ на сході України, тому запис про батьківство сина здійснювався з її слів і вона вказала своє прізвище - ОСОБА_6 , по-батькові - ОСОБА_7 , тобто батьком дитини записаний ОСОБА_8 , хоча таким є ОСОБА_3 .

Її цивільний чоловік, ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою ідентифікації тіла ОСОБА_3 вона з його мамою ОСОБА_2 , звернулися до ГУ Національної поліції у Львівській області та здали генетичні проби для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Згідно повідомлення № 15704/03/16-22 від 31.10.22 - «відповідно до висновку експерта № СЕ-19/114-22/10890-БД від 11.10.2022 за результатами молекулярно-генетичної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 0000786 від 17.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України, встановлено: «невстановлена особа чоловічої генетичної статі, кістку трупа якої № 702 досліджено, може бути біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність даної події складає 99,9999%».

В ході розгляду кримінального провадження встановлено, що загиблим, ідентифікація тіла якого проводилась експертами Львівського НДЕКЦ МВС України (висновок експерта № СЕ-19/114-22/10890-БД від 11.10.2022) є ОСОБА_3 , а його матір`ю може бути ОСОБА_2 .. Ймовірність даної події cкладає 99.999%.

Ці дослідження додатково підтверджують той факт, що експертиза проводилась саме тіла ОСОБА_3 , а отже загиблий ОСОБА_3 є і батьком ОСОБА_9 .

Встановлення факту батьківства необхідне для того, щоб їх із загиблим ОСОБА_3 спільний син ОСОБА_10 міг користуватись пільгами дитини, в якої батько загинув на війні, а тому існує спір про право.

Просила встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Долинський РАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини відомість про те, що батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2023 замінено неналежну сторону - відповідача Калуський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на належну - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Залучено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Калуського районного центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_2 про встановлення батьківства в якості співвідповідачів - Міністерство оборони України; Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; Управління соціального захисту населення Калуської РДА.

Рішенням Долинського районного суду від 19 вересня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Встановлено факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внесено зміни до актового запису №341 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 03 грудня 2020 року, в якому у графі відомості про батька вказано - ОСОБА_3 , громадянин України.

У апеляційній скарзі представник Івано-Франківського обласного ОТЦК та СПпосилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що позивачка не вказала жодних обставин про проходження служби ОСОБА_3 , не надала жодних документів на підтвердження звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення і виплати їй одноразової грошової допомоги та встановлення відповідного статусу для дитини.

Позивачкою не підтверджено підстави та мотиви залучення відповідачами Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином суд першої інстанції фактично перейняв на себе повноваження Міністерства оборони України в частині прийняття відповідних рішень. Також суд першої інстанції повністю перейняв на себе право вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, що в свою чергу належить судам адміністративної юрисдикції.

Необхідність звернення до суду із заявою про встановлення батьківства виникла саме у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , який загинув, що згідно з діючими нормативними актами встановлює ряд пільг для його дітей. Саме тому бажання отримати та реалізувати надані законом гарантії та пільги для малолітньої дитини ОСОБА_5 стали основною причиною звернення його матері, як законного представника до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Нездійснення за життя ОСОБА_3 дій з метою встановлення походження ОСОБА_5 , а також не вжиття таких заходів протягом 2020-2023 років позивачкою, може свідчити про небажання померлого встановлювати такий факт із суб`єктивних причин та обставин.

Документів на підтвердження батьківства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 позивачкою не надано. Суд першої інстанції не встановив наявність або відсутність підстав залучення ОСОБА_2 як відповідача по даній справі.

Апелянт вказує на те, що на час розгляду справи спору про право не було, оскільки особи які можуть претендувати на виплати після загибелі ОСОБА_3 не приймали участі у справі, відсутні їхні пояснення, щодо підтвердження чи спростування факту батьківства та наявності спору про призначення відповідних виплат, надання гарантій від держави по смерті військовослужбовця, що свідчить про відсутність у справі на час її розгляду спору про право.

При цьому інших позовних вимог, окрім встановлення факту батьківства, внесення змін до актових записів про народження та зміну прізвища дітей у заяві не ставилося.

Позивачкою заявлено позов без визначення змісту позовних вимог до кожного із відповідачів та мотивів їх залучення до розгляду справи.

Проте, приймаючи до уваги мотиви подання даного позову, можливо припустити, що ймовірні правові наслідки вимог позивача пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з суб`єктом владних повноважень отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Апелянт вважає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції не врахував правову мету звернення позивача до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, а тому вимоги про встановлення юридичних фактів, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції загальних судів.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник Міністерства оборони України який приймав участь у справі в режимі відеоконференції та представник ІНФОРМАЦІЯ_4 -ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали з мотивів наведеній у ній.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і її представник вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представники ГУПФУ в Івано-Франківській області та Управління соціального захисту населення Калуської РДА в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, представника Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і її представника, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 03 грудня 2020 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (т.1 а.с.6).

Відомості про батька ОСОБА_5 вчинено відповідно до ст. 135 СК України, за вказівкою матері « ОСОБА_8 », про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № витягу: 0 від 03.12.2020 (т.1 а.с. 8).

В селі Богородичне Краматорського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 16 червня 2022 року Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (т.1 а.с.7).

Факт батьківства ОСОБА_3 , відносно малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується судово-медичною молекулярно-генетичною експертизою.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-22/10890-БД від 11.10.2022 генетичні ознаки наданого на дослідження зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1.1), встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження (таблиці 1.1, додаток 1).

Встановлено генетичні ознаки Y-хромосоми зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1.1 Y), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 2.1, додаток 2).

Невстановлена особа чоловічої генетичної статі, кістку трупа якої № 702 досліджено, може бути біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність даної події складає 99,99999%.

Генетичні ознаки наданого на дослідження зразка букального епітелію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (об`єкт № 2.1), встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 може бути біологічною матір`ю невстановленої особи чоловічої генетичної статі, кістку трупа якої № 702 досліджено. Ймовірність даної події складає 99,9999% (т.1 а.с.160-168).

Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст.128 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи; тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства; підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України); доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, то Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, який зареєстровано 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 при захисті своєї Батьківщини від збройної агресії російської федерації, є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки на це вказують належні, допустимі та достовірні докази, основним з яких є висновок експерта від 11.10.2022 проведеного в рамках кримінального провадження. У зв`язку з цим є обґрунтовані підстави для задоволенню вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.

Не стверджуються відповідними доказами посилання апелянта, що позивачка не вказала жодних обставин про проходження служби ОСОБА_3 не заслуговують на увагу.

Позивачкою надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 на підставі якого підтверджується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в с.Богородичне Краматорського району Донецької області.

Нею надано копію рішення Долинського районного суду від 02.08.2022 у справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де зазначено про проходження ОСОБА_3 служби та причини його смерті.

Про проходження військової служби в складі Збройних Сил України, займані посади та смерть ОСОБА_3 вказує його послужний список з особистим № НОМЕР_3 з відповідною інформацією про це (т.1 а.с. 133-134).

Про факт смерті ОСОБА_3 свідчить корінець сповіщення №151 командира військової частини НОМЕР_4 , витяг з наказу командира військової частини від 02.07.2022 №169, витяг з рішення про присвоєння відзнаки «За заслуги перед Долинською громадою» від 18.08.2022 №1700-22/2022, довідка №51 від 29.05.2023 №51 про поховання ОСОБА_3 (т.1 а.с. 129-134).

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_3 проходив службу в Збройних Силах України і на такі обставини вказано позивачкою.

Доводи апелянта, що вимоги позивача пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з суб`єктом владних повноважень, тому не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, а провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції слід закрити а також що суд повністю перейняв на себе право вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, що в свою чергу належить судам адміністративної юрисдикції є необґрунтованими.

Позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі стосувалися виключно встановлення батьківства, а не призначення одноразової грошової допомоги і рішення щодо таких вимог судом не приймалося.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) зазначено, що Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.03.2023, від висновку якого просить відступити Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, застосувавши наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, виснував про те, що оскільки вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, то відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими такі висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вказаний підхід до визначення юрисдикції справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не узгоджується із завданням і метою адміністративного судочинства, визначеними статтею 2 КАС України.

Також неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 18 січня 2024 року відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин