ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 953/19814/21

провадження № 61-17945св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - держава Україна в особі Київського районного суду м. Харкова, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: держава Україна в особі Вищої ради правосуддя та Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова, у складі судді Новіченко Н. В.,

від 10 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду,

у складі колегії суддів: Панченка О. О., Дорош А. І., Лобова О. А.,

від 28 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Київського районного суду м. Харкова про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсації спричиненої моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн, заподіяної бездіяльністю Київського районного суду м. Харкова та неефективністю при проведенні судового розгляду справи № 640/17257/16-ц.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

3. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених

статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

5. 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року.

6. Ухвалою Верховного Суду від 04 січня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

7. У січні 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при відмові у відкритті провадження у справі.

9. Зауважує, що у розглядуваній справі позов пред`явлено до держави Україна в особі Київського районного суду м. Харкова та предметом позову є бездіяльність, а не процесуальні дії суду.

10. Наголошує, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20 листопада 2019 року у справі

№ 454/3208/16-ц, держава є відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

11. У січні 2024 року Вища рада правосуддя подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Наголошує, що позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди не на підставі статті 1176

ЦК України.

Інші заяви учасників справи

12. У січні 2024 року ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій наполягає на доводах касаційної скарги.

Обставини справи встановлені судами

13. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Київського районного суду м. Харкова про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсації спричиненої моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн, заподіяної бездіяльністю Київського районного суду м. Харкова та неефективністю при проведенні судового розгляду справи № 640/17257/16-ц.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

14. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

15. За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі після її перегляду в апеляційному порядку є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

16. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

17. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

18. Предметом спору у цій справі є відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, за її твердженням, протиправною бездіяльністю Київського районного суду м. Харкова та неефективністю при проведенні судового розгляду справи № 640/17257/16-ц.

19. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

20. Закони України не передбачають розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

21. Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

22. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони, відповідно, були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

23. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

24. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

25. Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

26. Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

27. Позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

28. У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених

статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

29. Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 454/3208/16-ц та неодноразово підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах

від 22 червня 2022 року у справі № 686/21093/20, від 29 червня 2022 року у справі № 686/24767/20, від 02 листопада 2022 року у справі № 686/1530/20, від 07 лютого 2023 року у справі № 686/15459/21, від 22 березня 2023 року

у справі № 686/10652/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 305/2283/22.

30. Враховуючи наведене, вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі саме Київського районного суду м. Харкова про відшкодування моральної шкоди не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства, оскільки оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.

31. За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

32. Колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 на те, що відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі здійснення правосуддя, може бути держава, а не суди (судді).

33. Суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовом про відшкодування шкоди, завданої під час здійснення правосуддя (пункт 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц).

34. Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують.

35. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

36. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

37. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до

частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада

2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников