Справа № 346/3114/24
Провадження № 2/346/1452/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Хмельницької І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому на праві приватної власності належали 64/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) в АДРЕСА_1 , що стверджується відповідними свідоцтвом про право приватної власності на земельну ділянку від 02.08.2013 року, випискою з інвентаризаційних матеріалів від 07.10.2015 року, договором на безстрокове надання земельної ділянки для будівництва, рішенням та ухвалою Коломийського міськрайонного суду відповідно від 28.04.2015 року та 19.06.2015 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.03.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним в користь позивача як єдиного спадкоємця.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, остання відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у нього відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач, посилаючись на ст. ст.392, 1268 ЦК України, просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 64/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Дикун І.В. 11.09.2024 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його та позивача відсутності (а.с. 96).

Представник відповідача - Коломийської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, 20.08.2024 року міський голова ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просить справу розглянути у відсутності представника вказаної ради та відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 54-55).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою 21.04.1958 року за №2222, та відповідною відміткою на ньому, згідно з рішенням міськвиконкому № 426 від 12.09.1962 року дозволено ОСОБА_4 будувати спарений житловий будинок з ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 ; зареєстровано за ними по половині право особистої власності на нього (відповідна відмітка 10.03.1987 року (а.с. 12-13).

Відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 07.10.2015 року за № 54143, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою 21.04.1958 року за №2222 та акту про закінчення будівництва від 05.10.1962 року, зареєстровано за ОСОБА_2 , а на 1/2 частку (по 1/4 частці - на підставі свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя та про право на спадщину, посвідчених 31.03.1987 року Коломийською державною нотаріальною конторою за № Д-178 та № Д-180 ) за ОСОБА_5 . У виписці в розділі опис майна зазначено перелік будівель та споруд: житловий будинок літери «А-А1», загальною площею 91,5 кв. м., житловою 59,5 кв. м.; літня кухня «Б»; сараї «В», «Г», «Д»; гараж «Е»; вбиральня «Ж»; криниця, замощення «№1, №13-18»; огорожа «№2-9»; житлова площа змінилась з 58.55 кв. м. на 59,5 кв. м. за рахунок демонтажу печей; побудовано самочинну прибудову до житлового будинку - літера «А1», площею 8,5 кв. м. (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02.08.2013 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер :15:005:0062, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ), що за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 10 ).

Згідно з даними заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, з урахуванням ухвали вказаного суду від 19.08.2015 року про роз`яснення рішення суду, на 64/100 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: приміщення 1-2 площею 3,9 кв. м; приміщення 2-2 площею 8,0 кв. м.; 2-3 площею 12,3 кв. м.; 2-4 площею 17,2 кв. м. житлового будинку, загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м., допоміжною площею 8,0 кв. м., площею літніх приміщень 3,9 кв. м.; літню кухню літера Б ; сарай літера В , сарай літера Г та Д ; гараж літера Е , вбиральню літера Ж ; 1/2 криниці № 1; огорожу №2, 3, 6, 7; замощення №13, 15-17 ( а.с. 14-17).

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82006453 від 08.03.2017 року, у вказаному реєстрі актуальна інформація про те, що за ОСОБА_2 зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава внесення запису: заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 року, дата державної реєстрації: 03.03.2017 року (а.с. 18).

Згідно із заповітом, посвідченим 17.02.2015 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк Т.В., та зареєстрованої в реєстрі за № 382, ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_1 , тобто позивачу (а.с. 7).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39653364 від 17.02.2015 року до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація вищевказаного заповіту №382, за номером у спадковому реєстрі 57121299, заповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.01.2021 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області (а.с.9).

Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 19.02.2024 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 91,5 кв. м. житловою площею 59,5 кв. м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні літера «Б»; сараю - літера «В» та «Г»; гаражу - літера «Е»; вбиральні - літера «Ж»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№2-9»; замощення №13-18. Рік побудови будинку - 1962 (а.с. 43-46).

У повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 01.03.2021 року, а також згідно з даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 29.08.1958 року, вказано, що 29.08.1958 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яка у зв`язку із одруженням змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 89-90).

01.03.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Базюк Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , а ОСОБА_8 02.03.2021 року із заявою про відмову від належної їй обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 77 зворот, 78, 92 зворот, 93).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63751737, виданого вказаним нотаріусом 01.03.2021 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 7/2021 за номером у спадковому реєстрі 67279322, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.84 зворот).

Листом № 01-16/72 від 09.04.2024 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк Т.В. повідомлено позивача на його усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 про те, що оскільки у нього відсутні документи, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно, рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на нього ( а.с. 19 ).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до пункту 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Згідно з п.1-3 глави 7 цього Порядку відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Пунктом 4.9 Глави 10 вказаного Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків, а пунктом 3.5 - якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

Відповідно до пункту 4.16 Глави 10 зазначеного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, з посиланням на ст.392 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст. 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що «відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права».

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, оскільки долученими ним документами підтверджується право власності на вказану частку нерухомого майна за спадкодавцем на підставі відповідного рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, існування яких позивачем не доведено. Посилання на лист нотаріуса про відсутність документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно, не є слушним, оскільки суперечить матеріалам справи, до яких ним долучені такі документи, при цьому, не зрозуміло з яких причин позивач не надав їх нотаріусу.

Позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав щодо спірного нерухомого майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, що перешкоджало б у реалізації останнім права на оформлення спадщини щодо спірного об`єкту нерухомого майна. Втрата документу може бути підставою для видачі його дублікату, а не визнання права власності в судовому порядку. Підстав для визнання за позивачам права власності на підставі ст.392 ЦК України судом не встановлено.

Тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного, ст. ст. 321, 328, 392 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на 64/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Підгороддя Рогатинського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: Коломийська міська рада, 78203, м. Коломия, просп. Михайла Грушевського, 1, Івано-Франківської області, .

Повний текст рішення складено 23 вересня 2024 року.

Суддя: Яремин М. П.