ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Черкаси

Справа № 703/4373/23
Провадження № 22-ц/821/291/24
Категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представник позивачів: адвокат Різник Юрій Сергійович

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Різника Юрія Сергійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2023 року (ухваленого під головуванням судді Биченка І.Я. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказували, що 25 лютого 2022 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 на автодорозі Н-16 102 км+700 м, керуючи транспортним засобом Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, чим порушив п.12.1 ПДР та здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , та Ford, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із завданням власникам автомобілів матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. У суді ОСОБА_3 свою вину визнав. 22 липня 2022 року постановою Шполянського районного суду Черкаської області, яка набрала законної сили 02 серпня 2022 року, у справі №710/877/22, провадження №3/710/803/22 визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Власником автомобіля Ford C-Max Trend, д.н.з. НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 , а власником автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта №53 від 28 березня 2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford C-Max Trend, д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді 25 лютого 2022 року, становить 16578 гривень 00 копійок, а згідно висновку експерта №52 від 21 березня 2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді 25 лютого 2022 року, становить 64574 гривні 00 копійок.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають, що їм заподіяна моральна шкода, яка оцінена ОСОБА_2 у сумі 20900 гривень 00 копійок, а ОСОБА_1 у сумі 10200 гривень 00 копійок, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких вони зазнали у зв`язку з пошкодженням їхнього майна, неможливості користування власними автомобілями тривалий час, в тому числі станом на день подання даної позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16578 гривень 00 копійок, відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10200 гривень 00 копійок, відшкодування витрат на залучення експерта для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1500 гривень 00 копійок, відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 17000 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64574 гривні 00 копійок, відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 20900 гривень 00 копійок, відшкодування витрат на залучення експерта для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3000 гривень 00 копійок, відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 17000 гривень 00 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2023 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 1000 гривень 00 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 10 гривень 00 копійок, а всього - 1010 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2000 гривень 00 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 20 гривень 01 копійка, а всього - 2020 гривень 01 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди повинен нести страховик ТДВ «СК «Гардіан», так як визначена договором страхова сума за шкоду, заподіяну майну, а саме 130000 гривень 00 копійок, не перевищує матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відмова суду в задоволенні цієї частини позовних вимог обгрунтована пред`явленням позову у цій частині до неналежного відповідача.

При цьому, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено вжиття достатніх заходів для отримання страхового відшкодування від ТДВ «СК «Гардіан», а також факту відмови страховика від здійснення страхового відшкодування з будь-якої підстави.

Суд першої інстанції вважав, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок пошкодження належних їм транспортних засобів у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_3 , було завдано моральної шкоди, яка полягає виключно у стражданнях від пошкодження їх майна та необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення свого пошкодженого майна, в зв`язку з чим належним розміром відшкодування позивачу ОСОБА_1 у даній справі завданої йому моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 1000 гривень 00 копійок, а позивачу ОСОБА_2 - в розмірі 2000 гривень 00 копійок, яка належним чином відповідатиме рівню їх моральних страждань внаслідок пошкодження належного їм майна, засадам розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 20 грудня 2023 року, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Різник Ю.С., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, таким, що не відповідає принципу верховенства права просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідачем в цій частині позовні вимоги визнаються, а тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачами розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 29 січня 2024 року, ОСОБА_3 вважає, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2023 року законне, обґрунтоване та прийняте з врахуванням думки сторін на підставі поданих сторонами доказів та вірно встановлених обставин справи, а тому апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Вважає, що приведені представником скаржників доводи зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Ford C-Max Trend», д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , 2010 року випуску.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та стверджується відповідачем ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву, останній є користувачем автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

Відповідно до постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року, яка набрала законної сили 02 серпня 2022 року, у справі №710/877/22, провадження №3/710/803/22, судом встановлено, що 25 лютого 2022 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 на автодорозі Н-16 102 км + 700 м, керуючи транспортним засобом Mitsubishi, р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, порушив п.12.1 ПДР, у зв`язку із чим здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota, р.н. НОМЕР_2 , та Ford, р.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам автомобілів була завдана матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказаною постановою суду вирішено: визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; адміністративну справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до копії висновку експерта №53, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Почтаренко О.Г. 28 березня 2023 року: 1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford C-Max Trend, реєстраційний № НОМЕР_3 , пошкодженого при ДТП 25 лютого 2022 року, становить 36547 гривень; 2. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford C-Max Trend, реєстраційний № НОМЕР_3 , пошкодженого при ДТП 25 лютого 2022 року, становить 16578 гривень.

Згідно копії висновку експерта №52, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Почтаренко О.Г. 21 березня 2023 року: 1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 25 лютого 2022 року, становить 129522 гривні; 2. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 25 лютого 2022 року, становить 64574 гривні.

Як вбачається з копії схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25 лютого 2022 року за участі транспортних засобів, автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , з вини якого відбулася вищевказана дорожньо-транспортна пригода, в якій транспортні засоби, що належать потерпілим, отримали механічні пошкодження, був застрахований ТДВ «СК «Гардіан», поліс серії АР №53446192.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5346192 від 14 травня 2021 року, який був чинний до 13 травня 2022 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ТДВ «СК «Гардіан». Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 гривень; шкоду, заподіяну майну - 130000 гривень; франшиза - 0 гривень.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Різника Ю.С. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас, в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється відповідна ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

При цьому, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, зазначена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5346192 від 14 травня 2021 року, який був чинний до 13 травня 2022 року. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 гривень; шкоду, заподіяну майну - 130000 гривень; франшиза - 0 гривень.

При цьому, загальна сума позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди становить 81152,00 грн, що не перевищує страхову суму визначену полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5346192 від 14 травня 2021 року.

Матеріали справи дають підстави стверджувати, що хоча ОСОБА_3 є винною особою в ДТП, проте, в силу норм цивільного законодавства, в даному випадку відшкодування спричиненої ним шкоди покладається на страхувальника.

Позивачі, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, зазначеного вище не врахували, та звернулись з такими вимогами до неналежного відповідача, оскільки пред`явлення таких вимог має місце саме до ТДВ «СК «Гардіан», про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Будь-яких доказів звернення до страхової компанії позивачами надано не було, як і не надано відмови страховика від виплати страхового відшкодування.

Крім того, будь-яких клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача позивачі не заявляли, а тому, на переконання колегії суддів, у суду першої інстанції були відсутні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином місцевий суд, встановивши, неналежність суб`єктного складу учасників справи, дійшов вірного висновку про відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що пошкодження автомобілів є незначними та такими, що не унеможливлюють їх експлуатацію в подальшому. Проте, судом було враховано необхідність докладення додаткових зусиль для відновлення свого пошкодженого майна, а тому з урахуванням наведеного та з частковим визнанням вимог в цій частині відповідачем судом стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн на користь ОСОБА_1 та 2000 грн на користь ОСОБА_4 .

Інших доказів, які б об`єктивно свідчили про завдання моральної шкоди, позивачами до суду не надано.

З огляду на предмет спору та встановлені судом факти, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно їх дослідив, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм матеріального та процесуального законодавства при розгляді справи не допустив.

Фактично, доводи апеляційної скарги скаржника є аналогічними тим аргументам, що були викладені під час розгляду справи в суді першої інстанції, які суд належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, прийнявши до уваги, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для скасування рішення не має, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Різника Ю.С. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Різника Юрія Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особами, які подали апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук