Справа № 953/3622/23
"13" лютого 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Губської Я.В.
при секретарі Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -
12 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену внаслідок залиття квартири у розмірі 366726,94 грн.., а також судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2018 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І. 27 вересня 2018 року, р.№2262. 09 грудня 2022 року було виявлено, що квартира залита водою, у приміщенні першої житлової кімнати, коридору, кухні є руйнування та затікання натяжної стелі на площі приблизно 10 м2. Розмокання коробу з матеріалу ймовірно гіпсокартон по периметру стелі, стіни житлового та нежитлового приміщення. У приміщенні другої житлової кімнати є набухання покрівельного шару підлоги. 12 грудня 2022 року комісією у складі представників виконавців послуг було проведено обстеження квартири ОСОБА_1 , з метою виявлення причини і розміру заподіяної позивачу вищезазначеного залиттям шкоди, складено акт про залиття, аварії, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, затверджений начальником дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до вищезазначеного акту, 09.12.2022 року виявлено факт залиття квартири АДРЕСА_3 залиття є дефект радіаторів приладів опалення у кількості 3 шт. у квартирі АДРЕСА_4 . Для встановлення відповідальної особи, за заподіяння збитків внаслідок недбалого ставлення до внутрішньоквартирних комунікацій опалення, адвокатом позивачки було направлено адвокатський запит №19.04 від 19.04.2023 до Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради, на який було надано платну довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, в якій містяться відомості щодо власника квартири АДРЕСА_5 . Для визначення розміру збитків, завданих залиттям, ОСОБА_1 10 березня 2023 року звернулася до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 . Відповідно до звіту від 14.03.2023 про визначення розміру матеріальних збитків, що призвели до завдання майнової шкоди ОСОБА_1 , власниці 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 : вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 становить 366 726,94 грн. Таким чином завдана позивачу шкода оцінюється у 366 726,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, разом із судовими витратами у зв`язку із проведенням оцінки, отриманням відповіді на запит та правничою допомогою адвоката.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2023 року вказаний позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі та витребувано докази по справі у КП «ХМБТІ».
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року закрито підготовче провадження по справі.
Позивач ОСОБА_1 та її представники в судове засідання не з`явились, заяв з приводу розгляду справи на адресу суду не подали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, за таких обставин, з урахуванням строку розгляду даної справи суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась повторно, причини неявки суду не повідомила, була повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, відзиву та заперечень не надала.
У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином, враховуючи військовий стан судом також вживалися заходи сповіщення відповідача шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада».
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2018 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І. 27 вересня 2018 року, р. № 2262.(а.с.57-58)
12 грудня 2022 року комісією у складі представників виконавців послуг було проведено обстеження квартири ОСОБА_1 , з метою виявлення причини і розміру заподіяної позивачу вищезазначеного залиттям шкоди, складено акт про залиття, аварії, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, затверджений начальником дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до вищезазначеного акту, 09.12.2022 року виявлено факт залиття квартири АДРЕСА_3 залиття є дефект радіаторів приладів опалення у кількості 3 шт. у квартирі АДРЕСА_4 . (а.с. 35)
Згідно інформації з КП «ХМБТІ» від 04.07.2023 на ухвалу суду квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1999, посвідченого державним нотаріусом Першої ХДНК за р.№2-251(а.с.118). Інформація про права власності в ДРПНМ цієї квартири відсутня.
Відповідно до звіту про визначення розміру матеріальних збитків, що призвели до завдання майнової шкоди ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого СОД ФОП ОСОБА_4 від 14.03.2023 становить 366726,94 грн з ПДВ.(а.с.36-94) Вартість послуг з оцінки 3000 грн.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
Частиною 1 ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
З наведеного убачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.
Відповідачі не скористались своїми правами, передбаченими нормами ЦПК України та не надали до суду доказів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.
Згідно ст. 153 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.
Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні доведено, що саме з вини відповідача-власника квартири АДРЕСА_5 відбулось залиття квартири АДРЕСА_3 , власником яких є ОСОБА_1 , тому спричинена матеріальна в розмірі визначеного звітом про оцінку майна шкода у розмірі 366726,94 грн. та судові витрати(судовий збір 2933,82 грн, витрати на оцінку майна 3000 грн, витрати на запит адвоката до КП «ХМБТІ»- 800 грн.) підлягають стягненню на користь позивача.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 366726,94 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 6 733,82 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Я. В. Губська