Провадження №: 2/336/1669/2024
18 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Представник позивача Косяк А.Ю., яка діє на підставі Довіреності №19 від 29.12.2023 (строк дії до 31.12.2024) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, надані за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 у сумі 3 325,93 гривень.
В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка є споживачем послуг, які КП «Водоканал» надає у кімнату №38 квартири АДРЕСА_2 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2023 відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з іншою адресою реєстрації відповідачки. Згідно інформації з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до дислокації по передачі населення на пряме обслуговування АДРЕСА_4 , станом на 25.11.2010 ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_5 , таким чином особовий рахунок № НОМЕР_1 , який перебуває на обліку у КП «Водоканал» відкрито за адресою: АДРЕСА_6 (комунальна квартира). Відповідачка вчасно оплату за надані послуги не вносила, у зв`язку з чим за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 утворилась вищевказана заборгованість.
Ухвалою суду від 08.03.2024 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачкою відзив на позов не подано.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не надала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про перенесення розгляду справи, враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 08.03.2024, відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, на ім`я відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким КП «Водоканал» здійснювало нарахування за надані послуги за вказаною адресою.
Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість відповідачки перед КП «Водоканал» за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 становить 3 325,93 грн.
Вказана заборгованість підтверджується також долученою до позову Довідкою фахівці КП «Водоканал» - Ксенії Налізько.
Згідно з ч1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Відповідно до ч1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
У ст.1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Аналогічні норми містить ст.1 Закону № 2189-VIII.
Відповідно до п.22 ст.1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;
Згідно зі ст.13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.
Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Водоканал», затвердженого розпорядженням міського голови від 26.09.2019 № 276р, основним видом діяльності позивача є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.
Відповідно до ст. 67, 68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки.
Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР та ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно та своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону № 1875-IV, п.5 ч.2 ст.7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Суд встановив, що матеріали позову не містять доказів того, що відповідачка має якесь відношення до заборгованості, яка виникла перед КП «Водоканал» за адресою: АДРЕСА_1 з огляду на наступне.
Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення заборгованості, її розміру та вини особи, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.
Так, долучена до позову копія Дислокації по переданню населення на пряме обслуговування до КП «Водоканал» станом на 25.11.2010 по АДРЕСА_4 , не містить доказів того, що ОСОБА_1 станом на день вказаної події проживала чи була власницею кімнати № НОМЕР_2 у квартирі АДРЕСА_2 .
Вказана копія документу не містить даних того, що вищевказана кімната була передана на пряме обслуговування КП «Водоканал».
Так, само вказана копія документу не містить даних того, що ОСОБА_1 проживала у вказаній квартирі та була користувачем послуг КП «Водоканал».
Крім того, не є належним доказом того, що відповідачка проживала та була користувачем послуг, які надавались КП «Водоканал» за адресою: АДРЕСА_1 і долучена до позову копія Акту технічного обстеження водопроводу від 18.01.2024.
Так, згідно вказаного акту: «Зі слів сусідів кімн. №37 ОСОБА_2 та №39 ОСОБА_3 , голови ОСББ «Березка Нова» Арнаут І.М., в кімн. №38, на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , мешкає одна особа - ОСОБА_1 , яка веде асоціальний спосіб життя, займається збиранням непотребу. На момент обстеження, двері у кімн. №38 були відчинені, кімната у стані антисанітарії.»
Належним доказом реєстрації особи за певною адресою є довідка відповідної державної установи, як то Департаменту реєстраційних/адміністративних послуг, тощо, а не Акт складений головою ОСББ та двома сусідами.
До того ж, у вказаному акті зазначено, що місце проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 зазначено «зі слів» і не підтверджено жодним документом, як то: витяг/довідка про місце реєстрації, копія паспорта особи, тощо.
Суд наголошує на тому, що представником позивача 25.03.2024 було подано клопотання про розгляд справи без її участі та жодного разу, протягом перебування справи на розгляді, не було подано до суду клопотання про витребування доказів.
Позивачем не надано жодного належного доказу того, що відповідачка за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 дійсно була користувачем послуг, які надавалися КП «Водоканал» за вищевказаною адресою.
Навпаки, матеріали справи містять докази того, що відповідачка фактично зареєстрована, а відтак проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .
Позивачем не спростовано вказаного факту, як і не надано доказів того, що за вказаною адресою проживає (зареєстрована) інша особа.
Представник позивача протягом перебування справи на розгляді, жодного разу не звернулася до суду з клопотанням про витребування інформації з Департаменту адміністративних послуг щодо того, чи дійсно у період з 01.03.2020 по 30.11.2023 відповідачка ОСОБА_1 була зареєстрована (проживала) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено позовні вимоги, в зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню в повному обсязі. Інші доводи позивача на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову повністю або частково не дають.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Водоканал», місцезнаходження: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121, р/р НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ».

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання (зареєстроване) АДРЕСА_7 .

Суддя: Н.С. Звєздова