19.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/1873/24
Провадження № 2-о/205/99/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2024 року представник заявника ОСОБА_2 сформував у системі «Електронний суд» вищевказану заяву, яка зареєстрована канцелярією суду 19 лютого 2024 року.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою суд розглядає в порядку окремого провадження.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Вивчивши заяву, суддя доходить висновку про її повернення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 42 ЦПК України передбачено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, відповідно до заяви заявником є фізична особа - ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами статті 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини 1 та частинами 4, 6, 7 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Частиною 7 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно із ч. 8 ст. 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Виходячи з висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 810/739/15, звернення до суду передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Тобто з аналізу наведених правових норм вбачається, що представник є самостійним учасником процесу, який по суті наділений такими ж повноваженнями, як і особа, яку він представляє, саме тому довіритель у спеціально виданій йому довіреності визначає для представника обсяг повноважень, які останній має право здійснювати для представництва у будь-якому органі від імені довірителя. До того ж довіритель має право обмежити чи розширити коло повноважень представника та надати йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони.

Отже, єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність (договір) із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя, або ордер.

Так, на підтвердження повноважень представником Сакун В.А. до матеріалів заяви не долучено жодного документу представляти інтереси заявника ОСОБА_1 в суді, що не надає йому як особі, яка підписала заяву, повноваження на підписання такого роду заяв, подачі їх до суду та представляти інтереси довірителя в суді.

Таким чином, до заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 на право підпису, подання заяви від імені ОСОБА_1 .

З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що заявником не долучено до заяви належних доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 на підписання заяви.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Суддя повертає заяву і додані до неї документи.

Враховуючи вищезазначене, заява підписана неналежною особою, а тому її слід повернути заявнику, разом із всіма додатками.

Згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 58, 60, 62, 177, 185, 260, 293, 352, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - вважати неподаною та повернути заявнику, разом із всіма додатками.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.П. Терещенко

.