РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Курах Л.В.

за участі секретаря судового засідання Немеш Г.В.

представника позивача прокурора Запотічний А.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Мукачівська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого за № 1086 від 08.05.2018 року набув право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,0454 га за кадастровим номером :01:017:0427, що розташована на території міста Мукачево.

Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2018 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. за реєстраційним номером 104. Проте упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:017:0427 ОСОБА_1 не відчужив її.

Згідно відомостей про власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно країна громадянства ОСОБА_1 : російська федерація.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва (з 27.08.2016 по даний час не відчужив земельну ділянку з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва), наявні усі підстави для конфіскації ділянки у власність держави.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Мукачівською окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області надіслано лист від 30.10.2023 року за № 07.51-95-1094 вих-23 із повідомленням про виявлені порушення із вимогою про інформування про вжиті заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку.

Разом із цим, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито. Крім того, листом від 21.08.2023 №10-7-0.161-3134/2-23 повідомлено окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів.

Зазначені причини не є поважними та не дають підстав залишити без реагування зазначені порушення, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою судді від 15.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити. Не заперечує проти винесення рішення у підготовчому засіданні.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області подав письмові пояснення відносно позову, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому не заперечив щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні .

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується копією посвідки на постійне проживання, яка видана на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за № 1086 від 08.05.2018 (спадкова справа № 15/2018) ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:017:0427 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва площею 0,0454 га.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341067216 від 31.07.2023 року, власником вищевказаної земельної ділянки з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва площею 0,0454 га за кадастровим номером :01:017:0427, що розташована на території міста Мукачево є ОСОБА_5 , країна громадянства якого є російська федерація.

З копії листа Мукачівської окружної прокуратури вбачається, що прокуратурою опрацьовувалася інформація щодо перебування у приватній власності фізичних осіб - громадян іноземної держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Відповідно до інформації Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області № 07.51-95-7759ВИХ-23 від 02.08.2023 року, ОСОБА_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , документований посвідкою на постійне проживання ІН-106800, виданою 25.07.2016 року. З клопотанням щодо набуття (прийняття) громадянства України не звертався.

Таким чином, після набуття земельної ділянки у власність, ОСОБА_1 , грубо порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужив.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.

Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.

Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Таким чином, нормами Земельного кодексу України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач порушив визначену ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином ОСОБА_1 , земельної ділянки, який не відчужив її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позов позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 2684,00 грн. та за заяву про його забезпечення у розмірі 1342,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 1100 від 05.10.2023 та № 1101 від 05.10.2023 року, а позов прокурора було задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь прокуратури необхідно стягнути 4026 грн. 00 коп. судового збору.

Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 03 листопада 2023 року у даній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони ОСОБА_1 вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 81, 145 ЗК України, ст.16, 346, 354 ЦК України та керуючись ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки - задоволити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельну ділянку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) для індивідуального садівництва за кадастровим номером :01:017:0427, площею 0,0454 га, яка знаходиться на території міста Мукачево Закарпатської області, вартістю 149639,44 грн..

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набранням рішенням суду законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури суму 4026,00 гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

Позивач: Мукачівська окружна прокуратура, м.Мукачево, вул. А.Літуна,15.

Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, м. Ужгород, пл. Народна, 4, каб.298.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 23.01.2024 року.

Головуюча Л.В.Курах