Справа №705/4925/23
2-н/705/71/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 матеріали вказаної справи передані в провадження судді Піньковському Р.В., який ухвалою від 13.11.2023 відмовив у видачі судового наказу.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Трепак О.В., не погодившись із таким рішенням судді Піньковського Р.В., звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою і постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2024 вищевказану ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 скасовано. Справу направлено до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2023 справу передано в провадження судді Піньковського Р.В.

Вивчивши матеріали вказаної справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду вказаної справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даного позову.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність влади» № 8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст.40 ЦПК України, відповідно до положень якої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

Суддя вважає, що є достатньо підстав для самовідводу у вказаній справі, оскільки існують обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, з тих підстав, що суддею Піньковським Р.В. у вказаній справі уже було прийнято рішення, фактично по суті заяви, оскільки відмовлено саме у видачі судового наказу.

За вказаних обставин, з метою уникнення звинувачень в упередженості судового розгляду та різних скарг з боку учасників процесу, вважаю, що є підстави заявити самовідвід, щоб прийняте рішення по цій цивільній справі не викликало у сторін сумнівів в об`єктивності його прийняття.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з необхідності уникнення напруження та недовіри у судовому провадженні, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, а також для попередження виникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді, що в подальшому може негативно вплинути на об`єктивність постановленого рішення у справі, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню самовідвід від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Піньковського Романа Володимировича по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 (судова справа № 705/4925/23, 2-н/705/71/24) передати до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області для визначення судді, який буде розглядати справу, в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. В. Піньковський