Ухвала

19 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 462/6637/21

провадження № 61-1868ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Юрчук Ірина Андріївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення та скасування державної реєстрації права власності з припиненням права власності,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку Львівська міська рада подала касаційну скаргу у справі № 462/6637/21.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

І. Щодо зазначення судових рішень, які оскаржуються

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 червня 2022 року позов задоволено частково, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлові приміщення загальною площею 31,7 кв. м, на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22739788). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 2 червня 2022 року в частині задоволення позову та витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлового приміщення загальною площею 31,7 кв. м у будинку АДРЕСА_1 скасовано та в цій частині прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог про витребування майна відмовлено.

В касаційній скарзі заявник просить постанову апеляційного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Однак заявляючи про необхідність прийняття у справі нового рішення про задоволення позову, заявник не викладає будь-яких вимог (залишити без змін, змінити, скасувати) щодо рішення суду першої інстанції, яким позов Львівської міської ради задоволено частково.

Таким чином в порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України викладене в касаційній скарзі клопотання (процесуальна вимога) сформульована некоректно, без урахування рішень судів попередніх інстанцій та повноважень касаційного суду.

Визначення судових рішень, які є предметом касаційного оскарження та формулювання клопотання (процесуальної вимоги) має істотне значення як при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) та і під час касаційного розгляду.

Львівська міська рада має чітко зазначити, чи вона не погоджується з постановою апеляційного суду і погоджується з рішенням районного суду, або вона оскаржує і рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду.

ІІ. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі, як підстави касаційного оскарження заявник вказує пункти 2, 3 частини другої статті 390 ЦПК України. Натомість стаття 390 ЦПК України регламентує строк на касаційне оскарження.

Касаційна скарга містить окремі посилання на постанови Верховного Суду та Верховного Суду України, однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником в касаційній скарзі чітко не зазначено підстав касаційного оскарження передбачених статтею 389 цього Кодексу

Таким чином, наразі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України особою, яка подала касаційну скаргу, належним чином не виконані.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній:

1) судових рішень/судового рішення, які оскаржуються та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України;

2) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.

У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі заявник має надати докази надсилання касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, якщо вони не зареєстровані в системі Електронний Суд. У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Львівської міської ради у справі № 462/6637/21 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення Львівській міській раді копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович