Справа №:755/995/24
Провадження №: 2/755/1622/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"31" січня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , у період з жовтня 2016 року по 23 червня

2022 року.

У статті 48 ЦПК України вказано, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до участі у справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Зазначений висновок узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження

№ 14-517цс19), від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19 (провадження № 14-178цс20), а також із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 грудня 2021 року у справі

№ 404/6342/19 (провадження № 61-14704св21).

Відповідачем вказано фізичну особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною шостою статті 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із частиною восьмою статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до інформації з Електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за вказаною адресою у період з 31 грудня 1992 року по 23 червня

2022 року, знятий з реєстрації на підставі рішення про визнання безвісно відсутнім чи померлим.

З відкритого порталу даних Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року по справі № 755/13426/21, задоволено заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Десята державна нотаріальна контора, про визнання особи безвісно відсутньою. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано безвісно відсутнім, початком безвісної відсутності ОСОБА_1 встановлено 19 березня 2020 року.

Частиною першою статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

Згідно із частини третьої статті 44 ЦК України опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, приймає виконання цивільних обов`язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах.

З рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року по справі

№ 755/13426/21 вбачається, що до участі у розгляді справи було залучено Десяту державну нотаріальну контору.

Згідно із пунктом 6 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів позовної заяви не вбачається, що нотаріус за останнім місцем проживання

ОСОБА_1 описав належне йому майно та встановив над ним опіку. В порушення вимог частин першої, п`ятої статті 177 ЦПК України, позивачем не долучено до позову жодних документів чи інформації з приводу того, чи звертався він до опікуна над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою щодо виконання цивільних обов`язків ОСОБА_1 , зокрема, сплати заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , у період з жовтня 2016 року

по 23 червня 2022 року.

Зазначені недоліки позовної заяви є суттєвими, оскільки їх наявність у своїй сукупності позбавляє суд можливості визначити належне коло учасників цивільного процесу, які будуть брати участь при розгляді справи, і, зокрема, забезпечити процесуальні права відповідача (відповідачів) відповідно до статей 43, 49, 130 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 258 - 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова