Провадження № 2-о/127/704/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців відносно сина ОСОБА_2 , який вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство. Заявник просить визначити такі тимчасові обмеження його прав : заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгяду, письмового пояснення щодо заяви ОСОБА_1 до суду подано не було.

Відповідно до ст. 3505 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису .

Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 є матір`ю заінтересованої особи ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником цієї квартири.

Згідно із ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_1 протягом останніх трьох років перебуває у постійному стресі і побоюється за своє здоров`я та життя, оскільки її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично вчиняють відносно неї психологічне та фізичне насильство. Прояви агресії з боку синів ОСОБА_1 почалися з січня 2021 року. Домашнє насильство з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 проявляється у висловлюваннях нецензурними словами у її бік, обзиваннях, знеціненні її досягнень, неповазі та необґрунтованих звинуваченнях, у реальних погрозах застосування сили з метою змінити власника квартири, у маніпуляціях змінити своє ставлення до матері взамін надання нею грошей на його користь.

Відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №771418 від 19.10.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у якому зазначені обставини про те, що він вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 року у справі №127/33316/23 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, на накладено адміністративне стягнення.

Відносно ОСОБА_2 було складено терміновий заборонний припис строком на 10 діб (з 19.10.2023 року до 29.10.2023 року) серії АА №317890 від 19.10.2023 року, відповідно до якого він вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 .

Заходом термінового заборонного припису стосовно кривдника є заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. ОСОБА_2 продовжував застосовувати до матері психологічне насильство (образи, обзивання, погрози, неможливість перебування заявника в своїй квартирі).

З вересня 2022 року ОСОБА_1 користується соціально-психологічними послугами денного центру соціально-психологічної допомоги. У період з 19.10.2023 року по 14.11.2023 року ОСОБА_1 змушена була перебувати у кризовій кімнаті з метою захисту свого життя та здоров`я.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до старшого сина ОСОБА_2 з пропозицією врегулювати конфліктну ситуацію та пропонувала йому залишити її квартиру та проживати окремо від неї, на що він відмовився.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 04.05.2006 року, яке зареєстроване в реєстрі №5-273 та нотаріально посвідчене державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мотилюком О.В. та на підставі договору дарування частки квартири від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №5-274 та нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мотилюком О.В.

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 08.12.2006 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1335. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади №84013 від 13.12.2023 року за відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в реєстрі територіальної громади наявна інформація щодо реєстрації місця проживання однієї повнолітньої особи та однієї неповнолітньої особи за адресою: АДРЕСА_1 . У витязі з реєстру територіальної громади №2023/010210145 від 13.12.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У витязі з реєстру територіальної громади №2023/010210236 від 13.12.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (молодший син), проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд дійшов висновку про те, що з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис до ОСОБА_2 у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 та заборони вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 р. у справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок про те, що враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Беручи до уваги наведені обставини, встановлені факти систематичного вчинення зі сторони ОСОБА_2 відносно заявника ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства, вбачається високий рівень вірогідності його продовження та повторного вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються наданими доказами, а відтак суд дійшов до переконання, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника ОСОБА_1 до її сина ОСОБА_2 необхідно застосувати заходи тимчасового обмеження його прав.

Вжиті заявником розумні та законні заходи для її захисту та покарання кривдника, а саме винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення та термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_2 не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 350-1-350-8 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи :

Заявник ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Заінтересована особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя