Справа № 177/2656/23
Провадження № 2-о/177/17/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду 26.12.2023 із указаною заявою та просила встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період із зими 2017 року по 29.04.2022.

В обґрунтування заяви вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно - частку у квартирі АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де вона отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, які підтверджують родинні зв`язки з померлою. Заявник вказує, що ОСОБА_4 за життя їй доводилася тіткою по материнській лінії. Матір ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , доводилася двоюрідною сестрою ОСОБА_6 - бабусі заявника. Однак документально підтвердити зазначене ОСОБА_1 не має можливості. Заявник та ОСОБА_4 мешкали однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_4 за життя мала психічне захворювання та останній встановлено з 01.11.2014 безстроково ІІ групу інвалідності. Розуміючи хворобливий стан ОСОБА_4 , взимку 2017 року було прийнято рішення, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 будуть мешкати за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_1 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті право власності на належну померлій 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровано за ОСОБА_1 ОСОБА_4 залишилася проживати із заявницею ОСОБА_1 , яка її доглядала до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім заявниці після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса з заяво про прийняття спадщини ніхто не звертався. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявниці для реалізації спадкових прав та неможливе в позасудовому порядку, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2023 заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. 11.01.2024 надійшла копія спадкової справи № 133/2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 , на виконання ухвали суду від 28.12.2023 у частині витребування доказів (а.с. 30-45).

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, доводи, викладені в заяві підтвердила, просила задовольнити заяву у повному обсязі.

У судовому засіданні заявницею заявлено клопотання про допит свідків, яке ухвалою, постановленою на місці, задоволено.

Заінтересована особа - територіальна громада в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, при вирішенні заяви покладалася на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання про те, що проживає посусідсту з ОСОБА_1 . Вперше вона побачила, що з ОСОБА_1 проживають її родичі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли прийшла на святкування Дня народження доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що є сусідами ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_5 , матір ОСОБА_4 померла, остання залишилася проживати з ОСОБА_1 , оскільки хворіла, їй встановлено групу інвалідності ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_4 , вони вели спільне господарство, часто ОСОБА_4 допомагала на присадибній ділянці. Коли ОСОБА_4 померла, ОСОБА_1 займалася її похованням.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні також повідомила про те, що є сусідкою ОСОБА_1 та бачила, що з початку 2017 року, точної дати не пам`ятає, з нею почали проживати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Після смерті останньої, ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала з ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, , допитавши свідків, встановивши обставини, які мають значення для справи та визначившись з правовою нормою, яка підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 34).

За життя ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належала частка у майні - квартирі АДРЕСА_1 . Інша частка у майні належала ОСОБА_5 (а.с.14, 15, 16, 40, 41).

КП «Криворізьке БТІ» ДОР надано довідку від 10.10.2018, що відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2021 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 частки квартири належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 09.07.1996 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №С 871 від 31.05.1996 та 1/3 частка квартири належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , по 1/6 кожній, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 20.02.2002 Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с.42).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2020, після смерті ОСОБА_5 , право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано за ОСОБА_1 , у тому числі, з урахуванням 1/2 частки у спадщині - право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом, від якої відмовилася донька ОСОБА_4 (а.с.43, 44).

З метою отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 22.10.2022 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В., із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 , на підставі чого нотаріусом заведена спадкова справа № 133/2022, номер у Спадковому реєстрі №70399148 (а.с.33, 36).

Дослідженням матеріалів спадкової справи № 133/2022 встановлено, що ОСОБА_4 за життя склала заповіт від 31.08.2015, посвідчений державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Донцовою Н.Ю., яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 2-1675 (а.с.17, 18, 38).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт від 31.08.2015, номер в реєстрі нотаріальних дій 2-1675, яким ОСОБА_4 розпорядилася належним їй майном, скасовано 05.08.2019 (а.с.37).

Звернувшись до приватного нотаріуса Лігути Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заявник отримала повідомлення про неможливість видати свідоцтво через відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки з померлою ОСОБА_4 (а.с.8, 45).

Інші спадкоємці за законом чи заповітом, із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про права на спадщину не видавалися.

Відповідно до 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, окрім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідні висновки сформовано у постанові ВС від 12.08.2019 у справі № 521/16365/15.

За відомостями з реєстру Криворізької міської територіальної громади, станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 була зареєстрована одна (а.с.39).

Як зазначає заявник, ОСОБА_4 із зими 2017 року мешкала разом із нею через те, що перебувала у хворобливому стані та потребувала сторонньої допомоги.

На підтвердження вказаних обставин суду надано довідку до акта огляду МСЕК № 026239 від 17.09.2014, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_4 з 01.11.2014 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, індивідуальну програма реабілітації інваліда №985/14 від 17.09.2014 ОСОБА_4 , а також пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , яка отримувала пенсію у зв`язку з інвалідністю (а.с.11, 12, 13).

Мешканцями АДРЕСА_2 складено акт, в якому останні підтвердили, що у будинку АДРЕСА_2 , мешкає зі своєю сім`єю ОСОБА_1 . Із зими 2017 року разом із нею мешкали її родичі по лінії матері - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вони вели спільне господарство, мали один бюджет, піклувалися один про одного. ОСОБА_4 тяжко хворіла, потребувала сторонньої допомоги, а тому після смерті ОСОБА_5 (близько з осені 2018 року), ОСОБА_4 залишилася проживати з ОСОБА_1 , від якої отримувала все необхідне, піклування та догляд (а.с.19).

У заяві ОСОБА_1 вказала, що померла ОСОБА_4 доводиться їй тіткою по материнській лінії, що документально вона довести не в змозі.

Встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем необхідно для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Оцінивши всі вище вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю починаючи з січня 2017 року по 29.04.2022, оскільки їх спільне проживання мало тривалий характер, вони проживали разом, мали спільний побут, ОСОБА_1 дбала про ОСОБА_4 , тобто вони мали взаємні права та обов`язки, що є характерним для сімейних відносин.

При цьому судом враховується, що сім`ю можуть створювати не лише дружина та чоловік, а й інші особи, які проживають спільно, мають взаємні права та обов`язки, пов`язані спільним побутом. Більш того, ОСОБА_4 іншої сім`ї не мала.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з не встановленням факту проживання з нею однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки заявником доведено факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2017 року до часу відкриття спадщини, тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, від встановлення даного факту залежить виникнення у ОСОБА_1 права на прийняття спадщини, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 258-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період із зими 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.02.2024

Суддя: