Справа № 242/2459/15-ц
Провадження № 6/242/46/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2024 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Клименко А.В., розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

Подане подання державний виконавець мотивує тим, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження № 65194019 з виконання дублікату виконавчого листа № 242/2459/15-ц виданого 06.09.2016 Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 96 883,56 грн., з яких: 78 611 грн. 15 коп. заборгованість за кредитом; 18 272 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками.

18.01.2019 Селидівським міським судом Донецької області замінено стягувача на ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" .

19.04.2021 р. постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 65194019 за заявою стягувача ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА".

Виконавче провадження № 65194019 станом на теперішній час не закінчено, рішення у справі не виконане.

Після початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 виконавчий лист у справі № 242/2459/15-ц виданого 06.09.2016 Селидівським міським судом Донецької області, було втрачено у м. Маріуполь в результаті збройної агресії Російської Федерації, бомбардування міста та його окупації.

15.02.2024 Селидівським міським судом Донецької області видано дублікат виконавчого листа. 17.02.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

19.04.2021 р., 20.04.2021 р., 31.12.2021 р. винесено постанови про арешт коштів боржника. Однак, в банках відсутні кошти на ранках боржника.

22.04.2021 винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника.

28.01.2022 винесено постанову про розшук автомобіля боржника: HYUNDAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

22.11.2021 направлено до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області. Відповіддю від 10.12.2021 ГУ ДМС у Донецькій області повідомлено, що боржник значиться документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 27.06.2017 строком дії 27.06.2027 (орган видачі 1401).

На запит приватного виконавця, щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що відомості щодо перетинання кордону боржником відсутні. Відповідно інформації ПФУ відсутні дані про отримання доходу боржником, останній раз отримував пенсію в 2019 році. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржникиком зареєстровані об`єкти нерухомості: нежитлового приміщення площею 42,7кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

19.05.2023 приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області. 11.06.2023 постановою про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження №65194019 прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. За інформацією Мінсоцполітики України боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

Приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів примусово виконання рішення.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 цього Закону встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Частиною 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно відомостей з матеріалів справи боржник зареєстрований в м. Донецьку, тобто на тимчасово непідконтрольній території України, куди «Укрпошта» на теперішній час не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому постанови про відкриття виконаного провадження відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, неможливість з об`єктивних причин надіслання боржнику кореспонденції за місцем реєстрації не є підставою вважати дії приватного виконавця такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 29.06.2022 у справі № 225/890/21.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії», рішення від 26 листопада 2009 (заява№34383/03), ЄСПЛ підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, у параграфі 49 суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії», (Napijalo v Croatia), скарга № 66485/01,§§ 78-82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-які обставин.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 зазначеного Закону України у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Враховуючи інформацію щодо пропорційності обмеження (можливість скасування заочного рішення, оскарження рішення, розмір боргу, наявність майна, попередні активні дії щодо виконання рішення, скільки за часом воно виконується, рівень та можливість обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження) те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, не вживає заходів щодо виконання такого за рахунок належного майна та/або доходів, суд вважає, що вимоги приватного виконавця є правомірними та підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до погашення заборгованості за виконавчим документом у справі № 242/2459/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - суму боргу за кредитним договором у розмірі 96 883,56 грн., з яких: 78 611 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 18 272 грн. 41 коп. - заборгованість за відсотками.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г.Черков