Провадження №: 4-с/336/20/2024
УХВАЛА

іменем України

16 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про забезпечення скарги по справі ЄУН 336/951/24 (номер провадження № 4-с/336/20/2024) за скаргою Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», в інтересах якого діє представник Фофанов Ярослав Леонідович, стягувач: ОСОБА_1 , представник стягувача: ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржуються Головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщева Тетяна Миколаївна,

на дії Головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщевої Тетяни Миколаївни (в порядку ст. 447-448 ЦПК України), -

за участі:

представника заявника ОСОБА_3 ,

представника стягувача - Вишняков Д.О.

особи, дії якої оскаржуються Гостіщевої Т.М.

встановив:

30 січня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник скаржника Фофанов Я.Л., який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», зі скаргою на дії Головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщевої Тетяни Миколаївни (в порядку ст. 447-448 ЦПК України), в який просить прийняти скаргу до розгляду, скаргу Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на постанови про відкриття виконавчих проваджень, складені Головним державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщевою Тетяною Миколаївною №73841145 від 15.01.2024р, №73841242 від 16.01.2024р., №73841345 від 16.01.2024р. задовольнити, визнати дії державного виконавця протиправними та зобов`язати Головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщеву Тетяну Миколаївну винести постанови про закінчення виконавчих проваджень №73841145 від 15.01.2024р, №73841242 від 16.01.2024р., №73841345 від 16.01.2024р. без нарахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 31 січня 2024 року прийнято до свого провадження вказану скаргу та призначено справу до розгляду.

08 лютого 2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник скаржника Фофанов Я.Л., із заявою про забезпечення скарги по справі № 336/951/24 в якій просив заборонити Головному державному виконавцю Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщевій Тетяні Миколаївні, на час розгляду скарги Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі №336/951/24, здійснювати примусове стягнення з Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» наступних сум: - за виконавчим провадженням №73841145 - середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1824335,29 гривен.; - за виконавчим провадженням №73841242 - витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 20000,00 грн.; - за виконавчим провадженням №73841345 - судового збору в сумі 3220,80 грн. та просив стягнути з Головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщевої Тетяни Миколаївни на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ»(код ЄДРПОУ- 14307794) судовий збір у розмірі 1514,00 грн.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вказані заяву про забезпечення скарги та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, оскільки розмір грошових коштів, який підлягає стягненню з АТ «МОТОР СІЧ», є значним та вже був депонований в касі підприємства. Тому, подвійне стягнення грошових коштів, на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023р. по справі №336/633/23, є неприпустимим.

Головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Гостіщева Т.М., не погодився з даною заявою та вказав, що чинним законодавством такого забезпечення не передбачено.

Представник стягувача адвокат Вишняков Д.О. вважає таку заяву необґрунтованою, та вказав, що не можна говорити про подвійне стягнення, оскільки рішення суду на даний час не виконане, стягувач присуджених йому сум не отримав хоча вчиняв дії - направляв свого представника до боржника, подавав заяви де вказував рахунок на який потрібно перерахувати кошти, але рішення суду так і не виконано. Крім того, вказав, що чинним законодавством такого забезпечення не передбачено.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Звертаючись до суду зі скаргою, представник АТ «Мотор Січ» оскаржував дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 31 січня 2024 року прийнято до свого провадження вказану скаргу та призначено справу до розгляду.

08 лютого 2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник скаржника Фофанов Я.Л., із заявою про забезпечення скарги по справі № 336/951/24 заборонивши державному виконавцю на час розгляду скарги вчиняти дії щодо примусового виконання судового рішення.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149 - 153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447 - 451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 10 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження суду першої інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом заборони державному виконавцю вчиняти певні дії.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом заборони вчиняти певні дії, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить виключно до компетенції виконавця.

Отже, заява про забезпечення скарги по справі ЄУН 336/951/24 шляхом заборони державному виконавцю вчиняти дії не підлягає задоволенню.

Частина перша статті 141 ЦПК передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, те що в задоволенні заяви про забезпечення скарги відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1514,00 грн. покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 141, 258-261, 447-453, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», в інтересах якого діє представник Фофанов Ярослав Леонідович, про забезпечення скарги по справі ЄУН 336/951/24 шляхом заборони державному виконавцю вчиняти дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: