РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря Лавріненко Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 08.06.2023 року подала до Жмеринського міськрайонного суду даний позов із вимогами розірвання шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрованого 03.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №181; стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.06.2023 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача суму аліментів у межах платежу за один місяць; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу сторони мають одну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Повідомила, що протягом останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Мали місце випадки сімейних конфліктів, неодноразово відповідач залишав її та дитину, й протягом деякого часу вони спільно не проживали. Потім відповідач як ні в чому не бувало повертався і вони знову проживали разом. Але все ж таки, їхні з відповідачем сімейні відносини не поліпшувались, а лише ставали гіршими. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями. Неодноразово він міг по кілька днів не з`являтися дома без поважних причин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в родині, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зауважила, що упродовж останніх двох років лише вона дбала про своє та їхнього сина фінансове благополуччя, її чоловік не приймав участі в житті дитини, він ніколи не відвідував лікаря з сином, не водив його на гуртки, не цікавився його життям взагалі і не забезпечував його фінансово. З січня місяця вона із сином переїхала на інше місце проживання та з відповідачем спільно не проживають, жодної участі він у житті їхньої дитини не приймає. Зазначила, що на момент подачі позову ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про місце проживання їхнього сина відсутній, так як він і так проживав та проживає з нею без батька протягом останнього часу і у періоди відсутності батька, після розірвання шлюбу син також буде проживати з нею. Спір про розподіл майна відсутній. В теперішній час вона не працює, однак дитину утримує за рахунок тимчасових підробітків, здійснює пошуки роботи. Відповідач офіційно не працевлаштований, також працює на тимчасових підробітках. Окрім їхнього сина у відповідача інших утриманців немає, стан його здоров`я нормальний. Домовленості про участь відповідача в утриманні їхнього сина вони не досягли. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум та вона не зможе його забезпечити самостійно, тому на її думку, відповідач, який є є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 4000 грн (а.с.1-3).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.06.2023 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с.13) позивач ОСОБА_1 27.06.2023 року отримала копію ухвали про відкриття провадження від 23.06.2023 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14) відповідач ОСОБА_2 30.06.2023 року особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви із доданими документами.

06.07.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на даний позов, згідно якого просив частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Вказав, що з позивачем вони не проживають з травня 2023 року. Позивач не дає йому можливості бачитися та спілкувати із сином ОСОБА_4 . Він неодноразово телефонував синові, але позивач заблокувала його номер у телефоні сина (роздруківка дзвінків додається до відзиву). Зауважив, що згідно висновку епікризу №869 "ЖЛВЛВОР" від 28.09.2021 року він з 16.09.2021 року до 28.09.2021 року знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом: радикулопатія 1,5 з вираженим двобічним вертеброгенним та корінцевим больовим синдромом обумовлена грижею МХД 1,4-1,5 на грунті розповсюдженого остеохондрозу хребта з виправленням поперекового та шийного лордозу; ротаційний підвивих С1 вправо; гідромієлія на рівні тіла С6 хребця; правобічна сколіотична постава. Згідно первинного прийому вертибролога МЦ "Альтамедика" від 23.06.2023 року йому встановлено діагноз: нестабільний розповсюджений остеохондроз хребта, найбільш виражений в шийному, грудо-поперековому, попереково- крижевуму відділах з явищами вторинного вираженого больового полірадікулірного синдрому, з патологією меж хребцевого диску L4- L5, L5-S1. Згідно висновку ультразвукової комп`ютерної томографії від 28.06.2023 року у нього виявлено ознаки пухлиноподібного утворення печінки (вірогідніше гемангіома), дифузних змін підшлункової залози. Згідно електронного направлення від 29.06.2023 року №2745-8034-4185-2674 його направлено на консультацію до онколога. Зауважив, що у зв`язку з хворобою він не може працювати на тій роботі, з якої звільнився у зв`язку з важким фізичним навантаженням. Легшої роботи на даний час він знайти не може. Тому відповідно до запису у його трудовій книжці він останнім часом знаходився на обліку в центрі зайнятості, а з 28.06.2022 року він не перебуває на обліку та ніде не працює й перебивається тимчасовими заробітками, не пов`язаними з фізичною працею, від яких має невеликий дохід. Зазначив, що він по мірі можливості матеріально утримує сина та 27.05.2023 року та 24.06.2023 року перерахував на ім`я позивача на утримання сина по 2010,05 грн, тобто в загальному розмірі 4020,10 грн. Позивач як матір також зобов`язана утримувати свою дитину матеріально. Окрім того, він також повинен для себе купувати продукти харчування, гігієни, одяг, сплачувати за комунальні послуги та купувати ліки для лікування. Вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання сина у заявленому розмірі 4000 грн не доведена позивачем жодними належними допустимими доказами, позивач не навела обгрунтованих доказів того, що він не утримує сина матеріально та у зв`язку з цим дитина дійсно потребує матеріальної допомоги з його сторони в розмірі 4000 грн щомісяця, так як матеріально утримує свого сина в добровільному порядку. Зауважив, що після того як він влаштується на роботу, то буде сплачувати аліменти в більшому розмірі, залежно від його доходів (а.с.15-16).

10.07.2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, згідно якого просила задоволити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі. Вважає поданий відзив необгрунтованим, незаконним і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи з наступних підстав. Щодо надання можливості спілкування з дитиною пояснила, що відповідач до часу подання нею даної позовної заяви не виявляв бажання спілкування із сином, а також не виявляв бажання утримувати їхнього сина. Усі питання, що стосуються утримання та здійснення належного догляду за дитиною упродовж останніх двох років вона вирішувала самостійно, зокрема, що стосувалося відвідування лікарні, різного роду гуртків, харчування, одягу все було ним покладено на неї, у тому числі вона самостійно утримувала їхнього сина фінансово, що й стало підставою звернення нею до суду щодо стягнення аліментів. Вона взагалі не заперечує стосовно того, аби батько з ним спілкувався, але так як зі слів відповідача, викладених у відзиві, вони не можуть дійти спільної мови у цьому питанні, тому у відповідача є можливість також вирішити дане питання у судовому порядку шляхом подання відповідного позову. Щодо стану здоров`я відповідача вона вважає, що додані до відзиву довідки не можуть бути обгрунтуванням його неможливості належним чином працювати, так як довідки щодо його обстежень від 2021 року не є належними доказами станом на теперішній час. Окрім того, відповідні діагнози, що визначені з припущеннями у інших довідках, також не є діагнозом лікарів і не встановлюють обмежень щодо фізичної роботи (навантажень) відповідача. У будь-якому випадку обов`язок батьків із утримання своїх неповнолітніх дітей покладається чинним законодавством України на обох батьків в рівній мірі. Як вбачається з доданих відзиву платіжних документів, у відповідача є можливість оплачувати аліменти, але він не враховує той факт, що запропонована ним сума в розмірі 2000 грн на місяць не є достатньою для забезпечення належного рівня життя дитини, при умові, що і вона також на дитину буде витрачати ту ж суму. Також просила звернути увагу, що в теперішній час значно зросли ціни на продукти харчування, і якщо навіть припустити, що дитині на харчування в день вистачить 120 грн (це вартість одного ланчу, лише обід) щоб мінімально прохарчуватись, то це вже складе мінімум 3600 грн на місяць. Окрім того, дитину ще потрібно одягати, лікувати, займатись відповідним розвитком дитини у різного роду навчальних і фізичних гуртках, купувати канцелярію тощо. Вона також має сплачувати комунальні платежі, забезпечувати себе одягом і харчуванням, купувати сину іграшки і предмети для розвитку. Не маючи постійної роботи, їй дуже важко самій утримувати їхнього сина і забезпечувати всі його потреби та належний розвиток, а тому вона вважає, що заявлена нею сума аліментів в розмірі 4000 грн є обгрунтованою для відповідача з метою належного утримання їхнього сина. В останнього немає інших утриманців та він немає жодних лікарських висновків щодо обмеження його у фізичних навантаженнях. Також додала до відповіді на відзив докази понесених нею лише деяких витрат на утримання їхнього сина, а саме довідка ФОП ОСОБА_5 щодо відвідування її сином у приватному центрі розвитку індивідуальних логопедичних занять та занять з англійської мови на загальну суму 4230 грн, чек на придбання самокату на суму 3373 грн, вебчек на придбання конструктора вартістю 860 грн, а також чеки на купівлю іграшок на суму 103 грн та 190 грн (а.с.33-34).

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, відзиві на позов, ьвідповіді на відзив, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.08.2014 року; дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки КК "Калинка" від 06.06.2023 року №37 (а.с.8) позивач ОСОБА_1 проживає разом із малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копій медичних довідок наданих відповідачем ОСОБА_2 до суду (а.с.17-24) останній має хворобливий стан здоров`я.

Згідно копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 (а.с.25-27) останній серед іншого перебував на обліку у Жмеринській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості, де отримував допомогу по безробіттю та 28.06.2022 року йому було припинено виплату допомоги по безробіттю.

З копій платіжних інструкцій від 24.06.2023 року №Р24АР24АD5494 та від 27.05.2023 року № Р24АР24АD3740 (а.с.28,29) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перерахував на ім`я позивача ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок сплати аліментів по 2010,05 грн, тобто в загальному розмірі 4020,10 грн.

Згідно фіскальних чеків від 25.06.2023 року, 08.07.2023 року, 07.07.2023 року (а.с.36-39) позивач ОСОБА_1 здійснювала придбання самокату та дитячих іграшок на загальну суму 4582 грн (3373 грн+916 грн+103 грн+190грн).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно вимог ст.104 СК України шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно та щодо виховання дітини між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо тривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем наразі визнані безумовно.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, у їхній сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб; передбачених законом обставин, за яких неможливе пред`явлення позову про розірвання шлюбу, не встановлено, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини,

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своєму неповнолітньому сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття відповідачем ОСОБА_2 , який є його батьком.

За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини.

Суд зауважує, що хоча й відповідачем ОСОБА_2 представлені письмові докази стосовно здійснення його медичних обстежень із визначеням захворювань певних систем його організму, проте дані відомості не становлять встановлення в теперішній час його інвалідності або ступеня втрати його працездатності, надто, що за відомостями вказаного вище епікрізу №869 хворий ОСОБА_2 виписаний з лікарні з покращенням після тривалості лікування з 16 до 28 вересня 2021 року та допуском до праці з наступного дня без вказіки обмежень та рекомендаціями застосування профілактичних заходів. При цьому, перебіг даного захворювання відповідача не становив ознак безперервності з огляду на дані його наступного звернення до медичного закладу 23.06.2023 року із застереженням того, що за останні 12 місяців за листом непрацезадтності з приводу даного захворювання він не перебував та помірне фізичне навантаження йому суто рекомендовано. Також представлене комп`ютерно-томографічне обстеження органів черевної порожнини відповідача ОСОБА_2 не становить діагностованого визначення певного захворювання, а лише вказвки стану відповідних його внутрішніх органів.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру оспорюваних аліментів, суд визнає необґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо визначення їх в оспорюваному розмірі у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн із заявлених підстав суто нездатності самостійного забепечення значних коштів на виховання сина та неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно утримання дитини, оскільки позивач не надала належних доказів свого незадовільного матеріального стану, про що лише зазначила у позові, а також щодо наявності інших істотних обставин у справі, що зумовлюють стягнення аліментів на дитину в оспорюваному розмірі 4000 грн, який вочевидь значно перевищує мінімальний гарантований законом розмір аліментів на одну дитину, що станом на час звернення з даним позовом до суду становив 1416,50 грн згідно грошового обчислення 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років (2833 грн х 50%).

При цьому, суд не приймає до уваги тверждення позивача стосовно стягнення аліментів у заявленому розмірі з підстав потреби забезпечення відвідування дитиною логопедичних занять та занять із вивчення англійської мови, оскільки участь батьків у додаткових витратах, пов`язаних, зокрема із розвитком дитини та її лікуванням, становлять інший самостійний предмет спору, що не охоплюється аліментними зобов`язаннями.

Відтак з урахуванням неповідомлення позивачем про незадовільний стан здоров`я сторін у справі та їхнього неповнолітнього сина, в межах встановленого законом пріоритетного обов`язку кожного з батьків брати участь у наданні утримання неповнолітній дитині, суд визначає необхідним та достатнім надання відповідачем аліментного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 загалом в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, в частини чого даний позов визнаний ОСОБА_2 безумовно.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання неповнолітнього сина, сукупно з наданням йому утримання позивачем, та не порушуватиме заздалегідь прав відповідача, яким було повідомлено про хворобливий стан свого здоров`я, перебуваючи наразі в межах прожиткового мінімуму доходів працездатних осіб, яким є відповідач із наведеними обмеженнями та іншими обставинами, що мають істотне значення щодо заявленого до стягнення розміру аліментів.

Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Питання про судові витрати щодо заявлених вимог про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З приводу заявлених вимог щодо стягнення аліментів належить врахувати, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, тому за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за мінімальною ставкою вимог майнового характеру фізичної особи щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах сукупності виплат за шість місяців на час пред`явлення даного позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, ст. 3, 24, 56, 104, 110, 112, 141, 180-183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрований 03.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №181.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з 08.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах одного місяця, а саме: з 08.06.2023 року до 08.07.2023 року.

Повернути ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканці АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 536 гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_1 ) 536 гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2.).

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.