Провадження № 2/344/762/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів, в обґрунтування позовних вимог вказало, що

06.06.2023 року між споживачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , було укладено договори купівлі продажу товарів на загальну суму 30 000 грн.: а саме: посудомийної машини BEKO DIS35021 на суму 8500 грн.; духовки Gorenje BO 6735 E02BK (BO3CO3C O2-1) на суму 11 000 грн.; поверхні Gorenje G642 AB (BG6AA-GOB) на суму 6500 грн.; витяжки Integra 1200 LED на суму 4000 грн. Даний факт підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 060623-01, №0,60623-02, №060623-03, №060623-04. Відповідно до укладеного договору відповідач узяв на себе зобов?язання поставити Споживачу вищевказаний товар, а споживач оплатити його. Проте, відповідач відмовився виконувати свою частину зобов?язання. Заявою від 29.06.2023 року споживач просив відповідача скасувати дані замовлення та повернути сплачені ним кошти в розмірі 30 000 грн. Проте, відповідачем так і не було повернуто кошти сплачені споживачем. 11.09.2023 року споживачем було подано заяву до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з проханням звернутись в суд з позовом в його інтересах як споживача, оскільки відповідачем так і не були повернуті кошти. Споживач, з метою виконання зобов`язання відповідачем ,звернувся з заявою від 29.06.2023 р., в якій містилась вимога щодо повернення сплачених за товар коштів у розмірі 30 000 грн. Дана вимога була отримана Відповідачем 29.06.2023 р. Таким чином, вважають, що датою пред?явлення вимоги щодо виконання Договору є 29. 06.2023 р., а днем, до якого він повинен був виконати зобов?язання 05.07.2023 p. Отже, як випливає з вище наведеного відповідач прострочив виконання зобов?язання на 90 днів (період з 06.07.2023 р. до 03.10.2023 р. включно). Таким чином, за невиконання зобов`язання, з урахуванням боргового періоду, відповідач повинен сплатити споживачу пеню у розмірі 3% за кожний день прострочення у сумі 221 грн. 92 коп. Вважає, що відповідач своїми діями, щодо неналежного виконання зобов?язання, наніс Споживачу моральну шкоду спричинену переживаннями, з приводу неналежного виконання відповідачем умов договору, докладання додаткових зусиль, витрачання часу для відновлення та захисту своїх законних прав та ітересів, звернення до чуду. Дії відповідача призвели до постійного нервування, нескінченних тефонних з ним розмов. Споживач почав хвилюватися, що відповідач не виконав своїх зобов?язань, а відтак він не зможе ні отримати товар, а ні повернути кошти сплачені за товар. Просив розірвати договір купівлі-продажу посудомийної машини BEKO DIS35021 на суму 8500 грн.; духовки Gorenje BO 6735 E02BK (BO3CO3C O2-1) на суму 11 000 грн.; поверхні Gorenje G642 AB (BG6AA-GOB) на суму 6500 грн.; витяжки Integra 1200 LED на суму 4000 грн., укладеного між споживачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та повернути споживачу сплачені ним кошти у розмірі 30 000 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3% за кожний день прострочення у сумі 221 грн., 92 коп.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Представник ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 подали заяви, в якій просили позов задоволити, розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 060623-01, №0,60623-02, №060623-03, №060623-04 від 06.06.2023 року ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_2 посудомийну машину BEKO DIS35021 на суму 8500 грн.; духовку Gorenje BO 6735 E02BK (BO3CO3C O2-1) на суму 11 000 грн.; поверхню Gorenje G642 AB (BG6AA-GOB) на суму 6500 грн.; витяжку Integra 1200 LED на суму 4000 грн. та сплатила кошти у загальному розмірі 30 000 грн. (а.с.6-9).

Як зазначає позивач, та не заперечується відовідачем, відповідач зобов`язався поставити споживачу даний товар, однак відмовився виконувати свої зобов`язання.

Заявою від 29.06.2023 року ОСОБА_3 в інетересах споживач просив відповідача скасувати замовлення та повернути сплачені ОСОБА_1 кошти в розмірі 30 000 грн. Дана вимога була отримана відповідачем 29.06.2023 р. (а.с.10).

Споживач ОСОБА_4 зверталася до органів Національної поліції з приводу неправомірних дій ФОП ОСОБА_2 , однак отримала відповідь, що відносини та спірні питання, які виникли носять цивільно-правовий характер та повинні вирішуватись в суді в порядку цивільного судочинства (а.с.13)

11.09.2022 року ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в якій просив звернутись до суду з позовом в її інтересах, як споживача, оскільки Відповідачем так і не були повернуті йому кошти в розмірі 30 000 грн. (а.с.5).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 662 ЦК України вказує, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі ст. 662 ЦК України , продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ст. 667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

У пунктах 7, 15, 17, 22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» дано визначення таких термінів, зокрема, під договором розуміється - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція, підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ); під недоліком розуміється - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 17) під послугою розуміється - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; під продавцем розуміється - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; 22) під споживачем розуміється - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

З аналізу перелічених норм матеріального праву слідує, що до договорів купівлі-продажу за участю покупця-фізичної особи застосовується законодавство про захист прав споживачів, який зокрема регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

В пунктах 1, 2, 5, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав, в тому числі шляхом розробки та проведення відповідних освітніх програм. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу, що визначено ч. 1 ст. 665 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 615 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 757/39725/19-ц (провадження № 61-15916св20) зазначено: «тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Таким чином, враховуючи факт усної домовленості між Позивачем та Відповідачем та в подальшому придбання позивачем Товару на загальну вартістіть 30 000 грн, та, беручи до уваги факт неналежного виконання зобов`язання і не повернення сплаченених за товар грошових коштів, та не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 30 000 грн., в рахунок відшкодування суми оплати вартості товару.

Оскільки відповідачем не були передані у визначений Договором строк у власність позивачу обумовлену договором плату, суд приходить до висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, з огляду на що наявні підстави для застосування передбачених законом наслідків.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.

Статтею 610 ЦК Україн ивизначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

У даному випадку порушення відповідачем умов Договору суд вважає істотним, оскільки предметом Договору є поставка посудомийної машини BEKO DIS35021, духовки Gorenje BO 6735 E02BK (BO3CO3C O2-1), поверхні Gorenje G642 AB (BG6AA-GOB), витяжки Integra 1200 LED, та позивачеві цей товар не був поставлений та встановлений. Отже, позивач внаслідок порушення відповідачем умов Договору повністю була позбавлений того результату, на який вона розраховувала при укладенні Договору.

Відтак, у даному випадку наявні підстави, визначені ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання Договору, а також застосування наслідків порушення зобов`язання, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у вигляді відшкодування збитків, які у даному випадку складають сплати неустойки та відшкодування моральної шкоди.

У Постанові Верховного Суду у справі №918/631/19 від 22 вересня 2020 року, зазначено, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Позивач визначив пеню у розмірі 3 % річних за період з 06.07.2023 по 03.10.2023 в сумі 221,92 грн.

У той же час, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду вважала можливим зменшити розмір пені до такого, що відповідав принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

У даному випадку розмір пені 221,92 грн., визначений позивачем не перевищує розмір збитків 30 000,00 грн., а тому сума пені в розмірі 221,92 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, на підставі ч. 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивач визначив у позові суму, яку вважає належною компенсацією завданої моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, у розмірі 10 000,00 грн., яку суд вважає не у повній мірі такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, виходячи із такого.

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦКУкраїни, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями) розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Судом встановлено, що з вини відповідача позивач був позбавлений можливості з червня 2023 р. користуватися придбаними товарами, не отримавши даних товарів, та неповернення грошових коштів сплачених за даний товар, а отже це призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, необхідності прикладення часу та зусилля для відновлення своїх прав. Отже, у даному випадку наявні підстави для захисту його порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди.

Враховуючи характер завданої шкоди, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань та інших негативних наслідків, завданих позивачу винними діями відповідача, тривалість його моральних страждань, суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості суму компенсації моральної шкоди розміром 5 000 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню шляхом розірвання Договору та стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 30 000 грн., в рахунок відшкодування суми оплати вартості товару, 3% річних в розмірі 221,92 грн. та компенсації моральної шкоди розміром 5 000,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для вимог фізичних осіб майнового характеру, що становить 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,95,258-259,263-265,268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів задоволити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу посудомийної машини BEKO DIS35021, духовки Gorenje BO 6735 E02BK (BO3CO3C O2-1), поверхні Gorenje G642 AB (BG6AA-GOB), витяжки Integra 1200 LED, укладений між ОСОБА_1 як Замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як Виконавцем.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 30 000 (тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування суми оплати вартості товару, 221 (двісті двадцять одну) грн. 92 коп. 3% річних за кожен день прострочення, та 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.02.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.