Справа № 129/2784/23
Провадження № 2/147/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт Тростянець цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від №8/1122219 від 25.06.2021 у сумі 167395,22 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2021 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0/1122219, згідно якого останній надано кредит на споживчі потреби в сумі 116 000 грн. строком з 25.06.2021 по 24.06.2027 зі сплатою відсотків та комісійної винагороди, що відображено у графіку погашення кредиту. Відповідачем порушені умови кредитного договору, а саме не повертався кредит у строки, передбачені графіком, не сплачувалися відсотки, в тому числі прострочені, а також комісія, яка передбачена договором. У зв`язку з чим, станом на 14.07.2023 у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитом у сумі 167 395,22 грн, що складається з: 84721,54 грн. строкова заборгованість; 18731,04 грн. прострочена заборгованість; комісія 2900,00 грн.; 547,94 грн. заборгованість по відсотках; 46400,00 грн. прострочена комісія; 14094,70 грн. прострочені відсотки.

З урахуванням позовних вимог представник позивача просив стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судовий збір.

Ухвалою судді від 06.11.2023 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

21.11.2023 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У відзиві зазначено, що даний кредит нею було взято на передодні повномасштабного вторгнення російських військ на територію України. Відповідно до п.3.4 кредитного договору, сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що ці порушення сталися в наслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. А тому, 28.02.2022 Торгово-промислова палата ухвалила рішення, яким спростила засвідчення форс-мажорних обставин та підтвердила, що обставини з 24.02.2022 є надзвичайними, невідворотними і об`єктивними обставинами. Також зазначено, що банк може пред`являти позов про дострокове стягнення всього боргу. Однак, кредитні канікули під час воєнного стану для позичальника означають, що у разі прострочення, останній звільняється від штрафу, а також нарахування за ст.625 ЦК України. Тому ОСОБА_1 вважає, що нарахування відсотків, простроченої заборгованості, комісії є незаконною і не можуть з неї стягуватися. Окрім того зазначено, що штрафні санкції нараховані з пропуском строку позовної давності, а саме з пропуском шестимісячного строку. Також, позивачем було додано до суду вимогу, яка нібито була відправлена на адресу ОСОБА_1 , однак будь-яких повідомлень вона не отримувала. З початком війни відповідачка неодноразово зверталася до банку, що їй важко сплачувати кредит вчасно, у зв`язку з хворобами, однак банк відмовив. Відповідач просила залишити без задоволення позовні вимоги в частині стягнення з неї всіх прострочених заборгованостей, нарахованих відсотків, прострочених комісій (а.с.70-73, 114-117).

29.11.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що з позицією відповідача не погоджується, оскільки до позову були долучені первинні документи, які у повній мірі підтверджують факт отримання грошових коштів та факт наявності заборгованості. Окрім того, Закон не передбачає скасування процентів за користування кредитними коштами протягом дії періоду воєнного та надзвичайного стану, та не звільняє позичальника від обов`язку повернення отриманого кредиту та від виконання обов`язків за кредитним договором. Форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахувань штрафів/пені), проте не звільняє від необхідності виконання договірних зобов`язань. Що стосується стягнення з відповідача комісійної винагороди зазначено, що ЗУ «Про споживче кредитування» відносить комісію до загальних витрат на кредитування. Положенням п.1.4.2 кредитного договору сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, а також іншу умови кредитного договору відповідають нормам спеціального закону. Повідомлення із вимогою погасити наявну прострочену заборгованість була отримана ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Банком були здійснені всі можливі повідомлення відповідача про існування простроченої заборгованості та наслідки у разі її несплати, і банк постійно намагався врегулювати спір мирним шляхом. На підставі вищевикладеного, позов просили задовольнити (а.с.83-88).

Ухвалою суду від 07.12.2023 постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

18.12.2023 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Зміст відзиву ідентичний зі змістом відзиву, який нею було подано 21.11.2023.

Ухвалою суду від 26.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника АТ «Креді Агріколь Банк» про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Позов не визнала, підтримала відзив на позовну заяву.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 25.06.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8/1122219 (а.с.22-24).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 116 000 грн. строком на 72 місяці - з 25.06.2021 до 24.06.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяці, визначеного графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Для зарахування кредитних коштів позичальник повинен мати відкритий у Банку поточний рахунок або поточний картковий рахунок (п.1.3).

Згідно з п.1.4. Кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 10% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.4.2 Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Згідно з п. 1.5. кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з договором визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника (надалі - Правила), які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua.

Також, порядок нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами, комісії передбачено в п. 1.4.2. -1.4.7. Правил надання споживчого кредиту (а.с.36-40).

У п. 1.3. Правил вказано, що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Підтвердженням виконання банком зобов`язань щодо видачі коштів за кредитним договором є виписка з рахунку позичальника та копія платіжної інструкції №37426762-1 від 25.06.2021 на суму 116 000 грн., призначення платежу: "надання кредиту згідно з кредитним договором № 8/122219 від 25.06.2021" (а.с.9, 12).

У п. 2.2. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. У випадку якщо зазначений день повернення є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день.

До позовної заяви окрім копії кредитного договору від 25.06.2021 було долучено пам`ятку клієнта за кредитним договором №8/1122219 від 25.06.2021 (а.с.25), додаток №1 до комплексного договору від 25.06.2021 (а.с.26, 27), анкету-заяву №02021-001 від 25.06.2021 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с.28, 29), паспорт споживчого кредиту з додатком (а.с.30-35).

Вищезазначені документи містять підпис відповідачки ОСОБА_1 , а отже остання погодила усі умови кредитування, які визначні були АТ «Креді Агріколь Банк».

Разом з тим, через невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язання в строки, передбачені кредитним договором, позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату простроченої заборгованості за №10451/347 від 12.01.2023 та за №10451/1180 від 20.02.2023 (а.с.7, 8)

Факт отримання ОСОБА_1 письмової вимоги підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового - особисто (а.с.91), тому посилання відповідачки, що жодних вимог вона не отримала, не заслуговують на увагу, та спростовуються доказами, які надані представником позивача.

Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору № 8/1122219 від 25.06.2021 позичальником, станом на 14.07.2023 заборгованість за кредитним договором за розрахунком позивача становить 167395,22 грн. з яких: 84721,54 грн. строкова заборгованість; 18731,04 грн. прострочена заборгованість; комісія 2900,00 грн.; 547,94 грн. заборгованість по відсотках; 46400,00 грн. прострочена комісія; 14094,70 грн. прострочені відсотки (а.с.6).

Вищезазначені суми заборгованості також підтверджуються виписками з рахунків ОСОБА_1 (а.с.10-21).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У п. 1.4. кредитного договору визначена фіксована процентна ставка у розмірі 10 % річних.

Аналогічне право позивача передбачено в п. 2.3.4 2.3.7 Правил, які є невід`ємною частиною кредитного договору № 8/1122219 від 25.06.2021.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 не вносила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала, а тому банк має право на дострокове стягнення боргу з відповідачки та стягнення нарахованих та прострочених відсотків.

Щодо стягнення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

У ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково - касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У п. 1.4.2 Договору сторонами погоджено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія), щомісячно в розмірі 2,50% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору.

Відповідно до п.2.3 Договору підписанням Договору Позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування».

Матеріали справи містять Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі Графік платежів про кредиту), який також підписаний сторонами 25.06.2021 (Додаток №1 до Договору), де у колонці 7.2 зазначена щомісячна сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2900,00 грн. (2,50% від суми кредиту 116 000 грн.).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша цієї статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз.1 ч. 2 ст.215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, зокрема рішення суду, яким встановлено, що п. 1.4.3 Договору, яким сторонами погоджена сплата комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості було визнано недійсним, або звернення відповідача до АТ із заявою про зміну цього пункту Договору, тобто відповідач при укладенні договору погодилася зі всіма його умовами, а відтак, суд вважає, що наявні усі підстави для стягнення з ОСОБА_1 нарахованої комісії.

Окрім того, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц визначено порядок застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування» в різних проміжках часу. На час укладення кредитного договору чинним законодавством банкам не заборонялось встановлення комісії (винагороди) в договорах про споживче кредитування.

Таким чином, з огляду на те, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ «Креді Агріколь Банк» не повернуті, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що відповідач не оспорювала укладення кредитного договору з банком, користувалася кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в повному обсязі.

Даних, що відповідачка зверталась до банківської установи для реструктуризації боргу та повідомлення про неможливість виконання зобов`язань в матеріалах справи відсутні.

Суд критично оцінює посилання відповідача на застосування кредитних канікул під час дії воєнного стану, а саме звільнення від штрафів та нарахувань, згідно ст.625 ЦК України, оскільки п.15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосуються обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язання, в тому числі визначених статтею 625 цього Кодексу. Банком не заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафу та пені, тому відсутні підстави для їх застосування.

Також судом не приймаються до уваги, надані відповідачкою довідки та виписки з лікарні, оскільки в ній містяться лише відомості щодо стану її здоров`я, які ніяким чином не впливають на зобов`язання перед банком щодо сплати кредиту.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність підстав для стягнення боргу у зв`язку з форс мажорними обставинами, а саме військовою агресією росїї проти України, то суд виходить з такого.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» , Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідачка не була позбавлена можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22.

Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору».

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили. Сам по собі факт збройної агресії росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів.

Щодо посилання відповідачки на застосування строку позовної давності («шестимісячний строк»), варто зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Спеціальна позовна давність в олин рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, в погашення суми кредиту ОСОБА_1 частково вносила кошти до середини 2023 року, АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду у серпні 2023, тобто в межах строку позовної давності, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №1113520 від 09.08.2023, під час звернення до суду з позовом АТ «Креді Агріколь Банк» було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір у зазначеному розмірі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76 78, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №8/1122219 від 25.06.2021 на загальну суму 167 395 (сто шістдесят сім тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 22 (двадцять дві) коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я сторін:

Позивач - АТ «Креді Агріколь Банк», 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 15.01.2024.

Суддя О.А. Натальчук