ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» січня 2024 року

м. Харків

справа № 621/2596/21

провадження № 22ц/818/87/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Харківобленерго», представники відповідача Войтенко О. О., Вовк С. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 червня 2023 року в складі судді Овдієнко В.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що з 02 липня 2015 року він працював в Акціонерному товаристві «Харківобленерго» на посаді директора з правової роботи; з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2018 року - у відділі правового забезпечення на посаді заступника начальника відділу (з виконавчої роботи); з 12 травня 2020 року - на посаді заступника начальника корпоративних прав та майнових відносин. З 26 червня 2020 року обіймав посаду заступника директора з правових питань, з якої був звільнений 12 липня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, про що був виданий відповідний наказ та зроблений запис у трудовій книжці. Трудову книжку та копію наказу він отримав 04 серпня 2021 року.

Зазначив, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших годувальників в родині немає. На підприємстві він пропрацював 5 років. Тому, він має переважне право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли.

Вказав, що з 12 липня 2021 року він перебував на лікарняному, тобто його звільнення відбулося з грубим порушенням законодавства про працю.

Просив визнати його звільнення з роботи незаконним, скасувати наказ № 322 к від 12 липня 2021 року про звільнення; поновити його на посаді з 12 липня 2021 року; стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 липня 2021 року до дня поновлення його на роботі.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 червня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено, змінено дату звільнення ОСОБА_1 згідно наказу № 322к від 12 липня 2021 року та визнано його звільненим з 22 липня 2021 року.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати повністю та прийняти нове про задоволення позовних вимог; скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотань про витребування доказів, задовольнити клопотання про витребування доказів та дослідити їх в суді.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, не надано належної оцінки доказам у справі. Так, вважав, що йому безпідставно відмовлено у клопотаннях про витребування доказів з посиланням суду на невідповідність вимогам статті 84 ЦПК України. Тим самим його було позбавлено права на захист своїх прав в суді, що унеможливлює об`єктивно розглянути справу по суті, дійсно встановити обставини справи. Виходячи із практики Верховного Суду вважав, що наказ про його звільнення прийнято під час перебування на лікарняному, що є підставою для поновлення його на роботі, оскільки він був звільнений з посади з порушенням норм трудового законодавства. Зазначив, що відповідно до Статуту відповідача тільки генеральний директор має право, зокрема звільняти з роботи. При цьому, наказ про його звільнення підписано виконуючим обов`язки генерального директора. Вказав, що в звіті по вакансіям, які надавалися йому для ознайомлення, відсутні 33 посади юрисконсульта. Також, під час його звільнення в штатному розкладі була введена посада заступника начальника відділу примусового стягнення, однак під час його ознайомлення з вакантними посадами йому не запропоновано цю посаду, яка на той час була вакантною. Наказом № 2 від 04 січня 2021 року в штатний розклад введено ряд посад, які йому не пропонувалися. Створено ряд служб та відділів, де також були наявні вакантні посади, які йому не пропонувалися. Звіт по вакансіям ніким не підписаний, хоча вказаний відповідальний працівник начальник відділу підготовки та обліку персоналу ОСОБА_5 . Таким чином, перелік вакансій, які пропонувалися йому ніким не затверджені і не підписані, тому не мають юридичної сили і не можуть бути достовірними доказами в суді. Вважав, що в звітах вказані посади, які він не може займати за фахом. Не всі вакантні посади вказані, не вказувалися ті посади, які підходять йому за фахом, освітою, досвідом роботи, надавалися посади вже зайняті, тому повідомлення та звіти по вакансіям не можуть бути достовірними доказами того, що йому при звільненні запропоновані вакантні посади. На його неодноразові звернення про надання інформації з зазначених питань, інформація не надавалася, приховувалася. Відповідачем не надано доказів, зокрема наказів про призначення на перелічені посади, що вказані посади не вакантні. В процесі введення нової організаційної структури скоротили лише одну посаду заступника директора з правових питань, яку обіймав він. За своїми функціональними та посадовими обов`язками посади є аналогічними, тому не можна говорити про скорочення штату або чисельності. Таким чином, на підприємстві фактично не відбулось скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці, оскільки мало місце перейменування посади, яку він обіймав. Стверджував, що з 16 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року відповідачем запропоновано новостворені посади працівникам підрозділів, які перейменовувалися. В цей період ними були написані заяви на переведення та здійснено переведення. Також в цей же період відбулась зміна назви відділу і посади заступника директора. Він в цей період знаходився на роботі та у роботодавця був час для його переведення на новостворені посади, в тому числі і на посаду заступника директора з правового забезпечення. Вважав, що посади йому не пропонувалися з причин неприязного ставлення до нього радника генерального директора ОСОБА_6 . Зазначив, що з 16 вересня 2020 року в штатний розклад введена посада заступника директора з правового забезпечення. В той же час в штатному розкладі була наявна посада заступника директора з правових питань. Тобто були дві аналогічні посади, які проіснували до моменту скорочення однієї з них. Лише наказом від 30 жовтня 2020 року внесено зміни та скорочено у складі управління посаду заступника директора з правових питань. Тому висновки суду першої інстанції, що на момент скорочення посада заступника директора була одна і однорідної (аналогічної) не було не відповідає дійсності. Не застосування переважного права на залишенні на роботі є грубим порушенням з боку відповідача. Також вказав, що 12 липня 2021 року відповідач надав йому попередження про скорочення і в той же день звільнив його з роботи. В даному випадку двомісячний термін необхідно відраховувати з 12 липня 2021 року з урахуванням того, що він довго хворів і після першого повідомлення з 11 січня 2021 року пройшло більше двох місяців, після яких його не було звільнено.

25 вересня 2023 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Харківобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що працівники, які були призначені на посади до управління правового забезпечення і договірної роботи та управління судового захисту і примусового стягнення призначались на посади 22 вересня 2020 року. На той час позивач вже був відсутній на роботі у зв`язку з перебуванням на лікарняному, що унеможливлювало пропозицію йому вакантних посад в зазначених структурних підрозділах та подальше призначення на вказані посади. Таким чином, сумнівні є твердження позивача щодо вчинення відносно нього психологічного тиску, упередженого ставлення тощо, оскільки вчинення тих дій неможливе відносно працівника, який відсутній на роботі майже 10 місяців практично безперервно. Жодної заяви про переведення на будь-яку із вакантних посад від позивача до товариства подано не було. У зв`язку з чим питання про переведення позивача не розглядалося. Оскаржуваний наказ від 12 липня 2021 року № 322к про припинення трудового договору з позивачем підписаний виконуючим обов`язки генерального директора Ганусом О.І., який мав такі повноваження відповідно до підпункту 12 пункту 18.30 Статуту, затвердженого 06 грудня 2019 року. Зазначив, що позивач не повідомляв про знаходження з 12 липня 2021 року на лікарняному, а дізнався про наявність листка непрацездатності лише 07 жовтня 2021 року у день, коли була отримана позовна заява. Вказав, що товариство вжив усіх необхідних заходів та дотримався процедури припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату).

12 грудня 2023 року ОСОБА_1 надав додаткові пояснення, в яких він посилався на неприязні стосунки, які склалися між ним та керівництвом товариства. Це потягло за собою скасування довіреності та двічі його примушували міняти робоче місце. В подальшому його позбавили умов праці, а саме, йому не надали ані комп`ютер для роботи, ані робочий телефон, ані кабінет. Фактично його позбавили робочого місця та умов праці. Добровільно він відмовився звільнятися, тоді було прийнято рішення про його скорочення. Вважав, що наказ про його звільнення підписано не уповноваженою особою, а технічним директором, який відповідно до Статуту (підпункт 9 пункту 18.30) не мав права його підписувати, оскільки Генеральний директор не видав наказ, яким уповноважив технічного директора тимчасово виконувати його обов`язки. Такого наказу матеріали справи не містять. Також ОСОБА_1 вказав, що в день звільнення 12 липня 2021 року він знаходився на лікарняному, про що повідомив керівництво, тому в журналі реєстрації виходу на роботу він не розписувався. Не заперечував проти того, що лікарняний лист відкрито у день звільнення, після видання наказу про його звільнення, тому його звільнення є незаконним. Зазначив, що під час проведення структурних змін у товаристві введені нові посади, які за кваліфікацією, освітою та досвідом він міг займати та які йому не пропонувалися. Це посада директора з правового забезпечення, заступника директора з правового забезпечення. Кількість посад станом на 15 травня 2020 року збільшилася з 5 одиниць до 28, які являлися вакантними в період його скорочення, але ні одна з них йому не запропонована. За наказом від 04 січня 2021 року введено 6 посад (заступник директора технічного, заступник директора комерційного, заступник директора комерційного з розподілу електроенергії, заступник директора комерційного з ринкових операцій, заступник головного інженера, 8 служб (планово технічна служба, служба контролю та обліку тощо), 4 відділи (відділ договірної роботи, відділ взаємодії з учасниками ринку, відділ по роботі з дебіторами тощо, розрахунково-сервісний центр). Посади були вакантними, але йому також жодна з посад не запропонована. Створено 6 районів електричних мереж міста Харкова та 27 районів в Харківській області; 6 районів з розподілу електроенергії міста Харкова та 27 районів з розподілу електроенергії в Харківській області. У зв`язку з чим введено посади 33 юрисконсультів, які на час його звільнення були вакантними. Йому пропонувалася лише посада юрисконсульта Чугуївського РРЕ. Вважав, що фактично відбулась внутрішня реорганізація юридичної особи шляхом впровадження змін в організаційній структурі підприємства, збільшення штату, а не скорочення, тому його звільнення за скороченням штату працівників є незаконним. Підсумовуючи зазначив, що оскільки в період з 16 вересня 2020 року по 30 жовтня 2020 року у штатному розкладі було дві посади заступник директора з правових посад та заступник директора з правового забезпечення, які є рівнозначними, він має переважне право при залишенні на роботі. Він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. У товаристві пропрацював 5 років, має свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, постійно підвищує свій професійний рівень, має загальний стаж в енергетиці 25 років. Вважав, що попередження (а. с. 40, 49, 59, 68 т. 1), з якими його ознайомлювали без дати, сфабриковані, оскільки, в цих попередженнях зазначені посади, які наказами не скорочувалися. Вказав, що згідно з табелем робочого часу, який надав відповідач, він був на роботі з 11 січня 2021 року по 08 березня 2021 року. Разом з тим йому не було запропоновано посад, хоча саме в цей період їх було введено на підставі наказів №№ 2, 3 від 04 січня 2021 року «Про зміни в штатний розклад». Також надав перелік введених та вакантних посад за період з 04 січня 2021 року до 12 липня 2021 року. З цього переліку вбачається, що станом на 12 липня 2021 року була вакантна посада заступника начальника відділу примусового стягнення; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року - вакантна посада заступника директора комерційного з розподілу електроенергії; станом на 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року 25 лютого 021 року та 12 липня 2021 року - вакантна посада заступника директора комерційного з ринкових операцій та розрахунків; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року -вакантна посада заступника директора комерційного з експлуатації та обліку; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада начальника відділу договірної роботи; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада заступника начальника відділу договірної роботи; станом на 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада першого заступника начальника відділу; станом на 04 січня 2021 року, 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада фахівця І категорії з публічних закупівель; станом на 04 січня 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада начальника відділу внутрішнього аудиту; станом на 04 січня 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада заступника начальника відділу внутрішнього аудиту; станом на 12 липня 2021 року вакантна посада начальника відділу другого заступника начальника внутрішніх перевірок діяльності підрозділів та ще 5 штатних одиниць; станом на 04 січня 2021 року, 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року - вакантна посада заступника начальника управління технічного постачання та ще 2 одиниці заступника начальника; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада начальника відділу по роботі з дебіторами та його наступника та ще 8 вакантних одиниць; станом на 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року вакантна посада начальника відділу взаємодії з учасниками ринку, заступника начальника відділу з інформаційного обміну, заступника начальника відділу з прогнозування та закупівлі та ще 8 штатних одиниць; в шести районах розподілу електроенергії міста Харкова станом на 05 лютого 2021 року - вакантні посади юрисконсультів в 4 районах; станом на 25 лютого 2021 року - вакантні посади юрисконсультів в 5 районах; станом на 12 липня 2021 року - вакантні посади юрисконсультів в 4 районах; в 27 районах розподілу електроенергії в Харківській області - вакантні посади юрисконсультів по теперішній час у 27 районах. Перераховані посади ОСОБА_1 не пропонувалися, окрім посади юрисконсульта в Чугуївському РРЕ.

15 грудня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представниці відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких вона вказала на те, що посада заступника директора з правових питань та заступника директора з правового забезпечення відрізняються різним функціональним наповненням трудових прав і обов`язків, про що свідчить порівняльний аналіз посадових інструкцій цих посад. Так, посадова інструкція заступника директора з правового забезпечення передбачає реалізацію ефективного впровадження принципів корпоративного управління, що не передбачено посадовою інструкцією заступника директора з правових питань. Змінено принцип підпорядкованості. На відміну від прав та обов`язків заступника директора з правових питань, заступника директора з правового забезпечення безпосередньо підпорядковуються управління правового забезпечення та договірної роботи (в цілому), управління судового захисту та примусового стягнення (в цілому), відділ майнових відносин та корпоративних прав (в цілому). Розширено завдання та обов`язки заступника директора з правового забезпечення. Зазначила, що з позивачем розірвано трудовий договір за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, оскільки він не виявив особистого бажання бути переведеним на інші запропоновані вакантні посади. Акцентувала увагу суду на тому, що позивачу під особистий підпис були запропоновані 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року всі наявні вакантні посади разом з попередженням про наступне вивільнення у порядку, визначеному частиною 3 статті 492 КЗпП України, але він письмово відмовлявся від переведення на запропоновані вакантні посади. Вказала, що працівники, які призначались на посади до управління правового забезпечення та договірної роботи, управління судового захисту та примусового стягнення призначались на посади 22 вересня 2020 року, коли позивач був на лікарняному. Працівники були переведені на вакантні посади за їхніми заявами про переведення в новостворені структурні підрозділи для забезпечення безперебійної роботи товариства. Щодо штатного розкладу товариства зазначила, що товариство на підставі частини 3 статті 64 ГК України має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників та штатний розпис.

18 грудня 2023 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких він акцентував увагу суду на тому, що йому посад за його фахом не пропонувалося. А таких посад було чимало. Йому пропонували технічні посади, які були вакантними на дату попередження про скорочення, хоча в період його звільнення протягом шести місяців вводилися посади за його спеціальністю, які йому також не пропонувалися. Щодо переважного права, ОСОБА_1 зазначив, що в структурі товариства в період з 16 вересня 2020 року по 30 жовтня 2020 року було 2 посади заступника директора: заступник директора з правових питань, заступник директора з правового забезпечення. Ці посади були рівнозначні. Посада заступника директора з правового забезпечення була аналогічній посаді, яка підлягала скороченню. Вважав, що при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Зазначив, що скорочення його посади є удаваним, оскільки була введена аналогічна посада, функціональні та посадові обов`язки якої залишилися такі ж самі.

11 січня 2024 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких він акцентував увагу на психологічний та моральний тиск з боку керівництва відповідача на нього під час його звільнення. Ще раз підкреслив, що посада заступника директора з правового забезпечення та заступника директора з правових питань, яку він обіймав та яку скорочено, рівноцінні і вони були в штатному розкладі з 16 вересня 2020 року по 30 жовтня 2020 року. За наявності двох рівноцінних посад він мав переважне право, враховуючи його кваліфікацію та продуктивність праці на залишення на посаді. Також, в цих поясненнях він підтримав свої пояснення, які він надав в судовому засіданні та в письмових поясненнях від 18 грудня 2023 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Наполягав на тому, що у відповідача були вакантні посади, які йому не запропонували під час звільнення. Не заперечував проти того, що він тривалий час хворів. Заяв про переведення не писав.

В свою чергу представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили в її задоволенні відмовити. Підтримали доводи відзиву на апеляційну скаргу та вважали, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося з додержанням норм трудового законодавства, підстав для задоволення його позову не вбачається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Акціонерне товариство «Харківобленерго» діє на підставі, зокрема, Статуту, затвердженого 06 грудня 2019 року позачерговими загальними зборами Акціонерного товариства «Харківобленерго» (а.с.163-170 том 2).

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Харківобленерго» з 02 липня 2015 року по 15 листопада 2018 року, та з 12 травня 2020 року по 12 липня 2021 року.

На підставі наказу № 347к від 26 червня 2020 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора з правових питань.

На підставі наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) № 322к від 12 липня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з 12 липня 2021 року з посади заступника директора з правових питань у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Підстава звільнення - наказ по Акціонерному товариству «Харківобленерго» від 30 жовтня 2020 року № 1397. Даний наказ підписано керівником підприємства Ганусом О.І. та ОСОБА_1 , який ознайомився з наказом 12 липня 2021 року. Також міститься запис про отримання копії цього наказу 04 серпня 2021 року. Трудову книжку отримано позивачем 04 серпня 2021 року (а.с.5-6, 8, 83, 88, 89-92 том 1).

Разом з тим, як вбачається з підпункту (12) пункту 18.30 Статуту Генеральний директор на період тимчасової відсутності зобов`язаний видати наказ, яким призначає особу, яка тимчасово виконує обов`язки Генерального директора. Наказ про звільнення ОСОБА_1 підписано керівником підприємства Ганусом О.І. Однак, наказу про те, що він в цей день виконував обов`язки Генерального директора, матеріали справи не містять. До суду апеляційної інстанції надано наказ № 11.90 від 12 липня 2021 року про виконання обов`язків Генерального директора Акціонерного товариства «Харківобленерго» ОСОБА_7 , директором технічним для огляду. Однак, в цьому наказі не зазначено, чи має право ОСОБА_7 виконувати підпункт (9) цього Статуту. Також, відповідача не могли пояснити, чому цей наказ не надано до суду першої інстанції.

Із копії протоколу засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 15/2020 від 14 вересня 2020 року вбачається, що 14 вересня 2020 року рішенням Наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» затверджено нову організаційну структуру Акціонерного товариства «Харківобленерго», відповідно до якої передбачено замість управління з правового забезпечення, у складі якого передбачалася посада директора з правових питань та заступника директора з правових питань, створення двох управлінь: судового захисту та примусового стягнення; управління правового забезпечення та договірної роботи, загальне керівництво якими повинно здійснюватися директором з правового забезпечення та заступником директора з правового забезпечення (а.с.36-38 том 1, а.с.51-55 том 2).

Як вбачається з наказу № 1159 від 16 вересня 2020 року Акціонерного товариства «Харківобленерго» з 16 вересня 2020 року уведено в дію організаційну структуру Акціонерного товариства «Харківобленерго». Наказ від 15 травня 2020 року № 633 «Про організаційну структуру» Акціонерного товариства «Харківобленерго» втратив чинність (а.с.96-98 том 1).

Наказом Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 1397 від 30 жовтня 2020 року «Про зміни в штатному розкладі товариства» внесено до штатного розкладу товариства зміни, а саме скорочено у складі Управління посаду заступника директора з правових питань з посадовим окладом 36 816 грн. Фінансовому директору ОСОБА_8 наказано внести відповідні зміни до штатного розкладу товариства; директору з управління персоналом ОСОБА_9 - забезпечити працевлаштування працівника, посада якого скорочується, згідно з чинним законодавством (а.с.39 том 1).

З протоколу засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» від 22 грудня 2020 року та наказу Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 1726 від 29 грудня 2020 року вбачається, що на підставі рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» з 04 січня 2021 року уведено в дію організаційну структуру Акціонерного товариства «Харківобленерго». Наказ від 16 вересня 2020 року № 1159 «Про організаційну структуру» Акціонерного товариства «Харківобленерго» втратив чинність (а.с.99-104 том 1).

Як вбачається з наказу Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 2 від 04 січня 2021 року «Про зміни в штатному розкладі товариства» з метою вдосконалення організаційної структури управління товариства, на підставі рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» (протокол засідання від 22 грудня 2020 року № 19/2020) та наказу від 29 грудня 2020 року № 1726 «Про організаційну структуру Акціонерного товариства «Харківобленерго», з 04 січня 2021 року внесено до штатного розкладу товариства такі зміни. Зазначено, що необхідно увести до складу Дирекції посаду директора комерційного; скоротити у складі Дирекції посаду директора з розподілу електроенергії; скоротити у складі Управління посаду радника генерального директора з технічних питань з посадовим окладом 28 559,00 грн; увести посаду заступника директора технічного по міським, електричним мережам з посадовим окладом 40 800,00 грн; скоротити посаду заступника директора технічного - директора міських електричних мереж з посадовим окладом 40 800,00 грн; увести посаду заступника директора комерційного з розподілу електроенергії з посадовим окладом 36 816,00 грн; увести посаду заступника директора комерційного з ринкових операцій, та розрахунків з посадовим окладом 36 816,00 грн; скоротити посаду заступника директора з розподілу електроенергії з посадовим окладом 36 816,00 грн; увести посаду заступника директора комерційного з експлуатації та обліку з посадовим окладом 36 816,00 грн; скоротити посаду заступника директора з обліку та аудиту з посадовим окладом 36 816,00 грн; увести посаду головного інженера по розподільчим мережам з посадовим окладом 32 941 грн (а.с.184-188 том 1).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи скорочено було тільки посаду ОСОБА_1 .

Цим же наказом з 04 січня 2021 року створено шляхом реорганізації на базі районних відділень Акціонерного товариства «Харківобленерго» м. Харків та районних відділень Акціонерного товариства «Харківобленерго» Харківської області райони електричних мереж в м. Харкові та Харківської області; райони з розподілу електроенергії м. Харків та Харківської області. У складі районів з розподілу електроенергії передбачені посади юрисконсультів (а.с.175-183 том 1).

З довідки начальника відділу підбору та обліку персоналу Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 24-603 від 25 квітня 2023 року вбачається, що на виконання рішення Наглядової ради від 14 вересня 2020 року № 15/2020 Акціонерним товариством «Харківобленерго» видано наказ про зміни в штатному розкладі товариства від 16 вересня 2020 року № 1161. На підставі затвердженого штатного розкладу та особистих заяв працівників управління з правового забезпечення Акціонерного товариства «Харківобленерго» переведено 22 вересня 2020 року до управління правового забезпечення і договірної роботи та управління судового захисту і примусового стягнення ОСОБА_10 на посаду заступника директора з правового забезпечення (а.с.197 том 2).

11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року та 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з попередженнями про скорочення посади заступника директора з правових питань про наступне вивільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України та переліком вакантних посад, наведеним у додатку № 1 «Звіт по вакансіям по підрозділу Акціонерного товариства «Харківобленерго». В свою чергу ОСОБА_1 власноручно підтвердив ознайомлення із вказаними попередженнями та з запропонованими вакантними посадами станом на 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року та 25 лютого 2021 року відповідно, однак від запропонованих вакантних посад відмовився (а.с.40-67 том 1).

Так, як вбачається з попередження від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення за пунктом 1 частини 40 КЗпП України та пропоновано вакантні посади, наявні в додатку № 1 (звіт). За звітом це посади начальника та головного фахівця відділу технічної безпеки; посада заступника начальника служби захисту інформації, 2 посади головного фахівця та 2 посади провідного фахівця та технічні посади. На цьому попередженні є підпис ОСОБА_1 з зазначенням того, що він з запропонованими вакантними посадами ознайомився 11 січня 2021 року. Від запропонованих посад відмовився.

Із попередження без дати вбачається, що ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення за пунктом 1 частини 40 КЗпП України та пропоновано вакантні посади, наявні в додатку № 1 (звіт). За звітом це посади начальника та головного фахівця відділу технічної безпеки; посада заступника начальника служби захисту інформації, 2 посади головного фахівця та 2 посади провідного фахівця; посада старшого інспектора з контролю за виконанням доручень відділу документального забезпечення, посада заступника начальника управління експлуатації розподільчих електричних мереж в Зачепилівському районі; посада начальника Північного району електричних мереж та технічні посади. На цьому попередженні є підпис ОСОБА_1 з зазначенням того, що він з запропонованими вакантними посадами ознайомився 05 лютого 2021 року. Від запропонованих посад відмовився.

Як вбачається з попередження без дати ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення за пунктом 1 частини 40 КЗпП України та пропоновано вакантні посади, наявні в додатку № 1 (звіт). За звітом це посади начальника та головного фахівця відділу технічної безпеки; посада заступника начальника служби захисту інформації, 2 посади головного фахівця та 2 посади провідного фахівця; посада начальника Салтівського району електричних мереж; посада керівника групи експлуатації засобів комерційного обліку в Богодухівському районі; посада керівника групи експлуатації засобів комерційного обліку в Дергачівському районі; посада юрисконсульта в Чугуївському районі з розподілу електроенергії та технічні посади. На цьому попередженні є підпис ОСОБА_1 з зазначенням того, що він з запропонованими вакантними посадами ознайомився 25 лютого 2021 року. Від запропонованих посад відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що йому пропонували тільки одну посаду за його спеціальністю. Це була посада юрисконсульта в Чугуївському районі. Він відмовився, оскільки на той час були вакантні посади юрисконсультів в кількості 6 одиниць, які йому не пропонувалися. Також, були вакантні посади директорів та заступників директорів у створених нових службах, відділах, підрозділах, які йому не пропонувалися. Йому пропонувалися технічні посади, які за його фахом він не міг обіймати.

Представники відповідача не заперечували проти того, що дійсно ОСОБА_1 пропонувалася посада юрисконсульта в Чугуївському районі, від якої він відмовився. Щодо інших посад пояснили, що це була типова структура вакантних посад, а вводити її або ні, це право відповідача. Однак, про те, що ці посади не будуть вводитися, будь яких наказів з цього приводу або інших документів не приймалося та ОСОБА_1 не повідомлялося.

З подання Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 01-23/2203 від 25 лютого 2021 року вбачається, що адміністрацією товариства 25 лютого 2021 року направлено подання № 01-23/2203 до Первинної профспілкової організації незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України Акціонерного товариства «Харківобленерго». У поданні поставлено питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з правових питань Акціонерного товариства «Харківобленерго» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с.78 том 1).

Листом Первинної профспілкової організації незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 200 від 01 березня 2021 року повідомлено, що ОСОБА_1 не є членом Первинної профспілкової організації незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України Акціонерного товариства «Харківобленерго». Його звільнення не потребує згоди виборного органу Первинної профспілкової організації незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України Акціонерного товариства «Харківобленерго» на підставі статті 43-1 КЗпП України (а.с.79 том 1).

12 липня 2021 року начальником управління по роботі з персоналом та документального забезпечення ОСОБА_11 , провідним інженером відділу підбору та обліку персоналу ОСОБА_12 , інженером 1 категорії відділу підбору та обліку персоналу ОСОБА_13 складено акт про те, що 12 липня 2021 року о 13:00 годині заступнику директора з правових питань Акціонерного товариства «Харківобленерго» Мучаку І.В. повторно надано попередження про те, що посада, яку він обіймає, підлягає скороченню та про наступне вивільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Також ОСОБА_1 був наданий перелік вакантних посад Акціонерного товариства «Харківобленерго» (додаток 1) станом на 12 липня 2021 року. ОСОБА_1 з попередженням та додатком 1 ознайомився, згоду на переведення на запропоновані вакантні посади згідно додатку 1 не надав. Від підпису відмовився (а.с.68-77 том 1).

12 липня 2021 року начальником управління по роботі з персоналом та документального забезпечення ОСОБА_11 , провідним інженером відділу підбору та обліку персоналу ОСОБА_12 , інженером 1 категорії відділу підбору та обліку персоналу ОСОБА_13 складено акт про те, що 12 липня 2021 року о 13:10 годині заступник директора з правових питань Акціонерного товариства «Харківобленерго» Мучак І.В. ознайомлений з наказом від 12 липня 2021 року № 322к про припинення трудового договору. Від отримання копії наказу від 12 липня 2021 року, трудової книжки та повідомлення про нараховані суми при звільненні ОСОБА_1 відмовився (а.с.93 том 1).

12 липня 2021 року на дві адреси ОСОБА_1 . Акціонерне товариство «Харківобленерго» направив листи № 23-685 та № 23-684 від 12 липня 2021 року, в яких повідомив про звільнення ОСОБА_1 12 липня 2021 року у зв`язку із скороченням штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України). Також повідомив про необхідність його прибуття до відділу підбору та обліку персоналу для отримання трудової книжки. Додаток: копія повідомлення про нараховані суми при звільненні, копія наказу про припинення трудового договору від 12 липня 2021 року № 322к (а.с.85-87 том 1).

Із попередження без дати вбачається, що ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення за пунктом 1 частини 40 КЗпП України та пропоновано вакантні посади, наявні в додатку № 1 (звіт). Однак, на цьому попередженні підпис ОСОБА_1 відсутній. Надано додаток з вакантними посадами. Станом на 12 липня 2023 року це посади директора з економічної безпеки, радника генерального директора, начальника та заступника служби економічної безпеки та 8 посад фахівців, начальника та провідного фахівця відділу технічної безпеки, провідного фахівця служби захисту інформації, уповноваженої особи з публічних закупівель відділу тендерного забезпечення закупівель, начальника відділу внутрішніх перевірок, начальника та заступника начальника відділу внутрішнього аудиту, керівника групи експлуатації засобів комерційного обліку у Валківському районі та посади, які за фахом він не міг обіймати, на думку ОСОБА_1 (контролер, бухгалтер, водій, майстер, електромонтер тощо). Однак цей додаток судової колегією до уваги не приймається, оскільки ОСОБА_1 не ознайомлений з ним. 12 липня 2021 року складено акт, з якого вбачається, що 12 липня 2021 року о 13:00 ОСОБА_1 з попередженням, додатком ознайомився, згоду на переведення на запропоновані вакантні посади згідно додатку не надав. Від підпису відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував проти того, що 12 липня 2021 року йому пропонувалися будь які вакансії. Також, заперечував і проти попередження без дати, з якого вбачається, що йому як би пропонувалися посади, оскільки при ньому такого попередження ніхто не складав та будь які вакансії йому не пропонував. Пояснив, що кожний вихід працівника фіксується в журналі реєстрації виходу на роботу. Він в цьому журналі 12 липня 2021 року не розписувався, оскільки знаходився на лікарняному.

Представник відповідача ОСОБА_11 заперечував проти пояснень ОСОБА_1 та зазначив, що 12 липня 2021 року ОСОБА_1 був на роботі, надав йому акт про нещасний випадок невиробничого характеру, пояснювальну записку голові з соціального страхування Акціонерного товариства «Харківобленерго». В цій записці зазначив, що первинний листок непрацездатності № 414618 відкрито 12 квітня 2021 року та закрито 20 червня 2021 року.

Як вбачається з акту про нещасний випадок невиробничого характеру (Форма НТ) та пояснювальної записки ОСОБА_1 від 12 липня 2021 року на ім`я голови комісії з соціального страхування вбачається, що 10 квітня 2021 року у вихідний день ОСОБА_1 , перебуваючи в смт Слобожанське при переході вулиці оступився на бордюрі, ударився правим коліном. 11 квітня 2021 року звернувся до Зміївської районної лікарні. Після обстеження йому наложили гіпс. З 12 квітня 2021 року відкрито первинний листок непрацездатності № 414618, який закрито 20 червня 2021 року (а.с.80-82 том 1).

За відомостями журналу реєстрації виходу на роботу за 2021 рік та табелів обліку робочого часу за період з серпня 2020 року по липень 2021 року, тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 тривала з 21 вересня 2020 року по 06 січня 2021 року, з 15 березня 2021 року по 25 березня 2021 року, з 12 квітня 2021 року по 08 липня 2021 року. Також позивачу ОСОБА_1 були надані щорічні відпустки з 09 березня 2021 року по 31 березня 2021 року та з 01 квітня 2021 року по 11 квітня 2021 року (а.с.27-30, 31-35, 198 том 2).

Тобто, ОСОБА_1 , відповідно до вказаних документів, був відсутній на роботі з 21 вересня 2020 року по 06 січня 2021 року (майже чотири місяця) та з 09 березня 2021 року по 08 липня 2021 року (майже чотири місяця) включно.

Таким чином, з 09 березня 2021 року по 14 березня 2021 року, та з 26 березня 2021 року по 11 квітня 2021 року ОСОБА_1 знаходився у щорічній відпустці, а з 15 березня 2021 року по 25 березня 2021 року та з 12 квітня 2021 року по 09 липня 2021 року був відсутній у зв`язку з непрацездатністю (а.с.58 том 2).

Згідно табелю обліку робочого часу за липень 2021 року Акціонерного товариства «Харківобленерго» ОСОБА_1 виходив на роботу один день - 12 числа, після чого вважається звільненим (а.с.122 том 1).

Як вбачається з листа непрацездатності, серія АДР № 415035, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Слобожанська лікарня» Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 перебував на лікарняному в період з 12 липня 2021 року по 20 липня 2021 року. В цьому листі вказано, що ОСОБА_1 необхідно стати до роботи з 21 липня 2021 року (а.с.7 том 1).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 акцентував увагу суду на тому, що цей листок непрацездатності він відповідачу не пред`являв, оскільки його було відкрито лише 12 липня 2021 року. Разом з тим у розмові з керівництвом 12 липня 2021 року він повідомив, що з 12 липня 2021 року він знаходиться на лікарняному. Також, зауважив, що і заяви про переведення як іншим працівникам йому ніхто не пропонував оформляти.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Як вбачається з правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, провадження № 61-312св17, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, провадження № 61-1214св18, від 30 вересня 2021 року у справі № 462/1930/19, провадження № 61-1981св20, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

У справі, яка переглядається, спірні правовідносини стосуються законності звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням посади, яку він обіймав.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Штат працівників це сукупність посад, встановлених штатним розкладом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розкладу за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Скорочення штату працівників допускається виключно у разі наявності змін в організації виробництва, зменшення обсягу виробництва продукції, перепрофілювання підприємства, установи, організації тощо.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При цьому чинне законодавство не передбачає виключення зі строку попередження працівника про наступне звільнення часу знаходження його у відпустці або на лікарняному.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Близький за змістом правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

На вказаному судам наголошено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20 (провадження № 61-6288св21), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що дійсно у відповідача відбулися певні зміни організаційної структури та штатного розкладу. При цьому введено 6 посад (заступник директора технічного, заступник директора комерційного, заступник директора комерційного з розподілу електроенергії, заступник директора комерційного з ринкових операцій, заступник головного інженера), 8 служб (планово технічна служба, служба контролю та обліку тощо), 4 відділи (відділ договірної роботи, відділ взаємодії з учасниками ринку, відділ по роботі з дебіторами тощо, розрахунково-сервісний центр); створено 6 районів електричних мереж міста Харкова та 27 районів в Харківській області; 6 районів з розподілу електроенергії міста Харкова та 27 районів з розподілу електроенергії в Харківській області; введено посади 33 юрисконсультів. Скорочено лише одну посаду заступника директора з правових питань, яку обіймав позивач (т. 4). Наказ підписано особою, яка не мала права його підписувати. Такого наказу матеріали справи не містять.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача пояснили, що фактично мало місце переведення працівників на нові посади, тому не було вакантних посад. Не заперечували, що лише посаду позивача було скорочено.

Вказали, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі, зокрема, з 21 вересня 2020 року по 06 січня 2021 року. Наполягали на тому, що на час виходу на роботу ОСОБА_1 після лікарняних на 11 січня 2021 року, враховуючи вихідні та святкові дні, посада заступника директора з правового забезпечення, а також інші керівні посади у новостворених управліннях вже не були вакантними. Вони були зайняті працівниками товариства шляхом переведення.

Як вбачається з матеріалів справи вперше про скорочення посади та про наступне вивільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 попереджено 11 січня 2021 року. В подальшому його попереджено відповідачем 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року. До попередження на 12 липня 2021 року судова колегія відноситься критично, оскільки його при складанні цього попередження не було. Саме в ці дні, тобто вибірково, 11 січня 2021 року, 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року йому пропонувалися технічні посади, які позивач за своєю спеціальністю не міг обіймати, тому він відмовлявся. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був присутній на роботі з 11 січня 2021 року по 09 березня 2021 року. За цей період йому було запропоновано за його спеціальністю лише посаду юрисконсульта Чугуївського району. Хоча, як вбачається з наданого до суду апеляційної інстанції штатного розкладу, в цей період мали місце вакантні посади за фахом позивача, які йому не пропонувалися. Це, зокрема, наступні посади: заступник директора технічного, заступник директора комерційного, заступник директора комерційного з розподілу електроенергії, заступник директора комерційного з ринкових операцій, заступник головного інженера та посади юрисконсультів Барвінківського, Богодухівського, Борівського, Золочівського, Мереф`янського та Шевченківського районів та інші, які йому не пропонувалися.

При цьому обов`язок стосовно працевлаштування працівника означає не просто запропонувати одну чи декілька вакансій, а всі можливі вакансії для того, щоб створити якомога більше можливостей для працевлаштування особи, а також вжити усіх можливих заходів, направлених на те, аби працівник при скороченні його посади мав змогу працювати.

Подібні за змістом правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2023 року у справі № 199/4766/21 (провадження № 61-11101св22).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не запропоновано всі можливі вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення, відсутність доказів того, що наказ підписано повноважною особою, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 звільнено з порушенням норм трудового законодавства, що є підставою для скасування наказу № 322 к від 12 липня 2021 року про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Що стосується стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1 978, 18 грн. Кількість днів за період з 12 липня 2021 року по 16 січня 2024 року - 651. Сума для стягнення - 1 287 795, 18 грн (1 978,18 грн х 651) з подальшим відрахуванням обов`язкових платежів. В частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Вимога ОСОБА_1 щодо визнання його звільнення з роботи незаконним є зайвою, оскільки задоволено його вимогу щодо скасування наказу № 322 к від 12 липня 2021 року про звільнення.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, у результаті чого дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову позивачу в повному обсязі. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів його апеляційної скарги.

Так, твердження ОСОБА_1 щодо того, що 12 липня 2021 року відповідач надав йому попередження про скорочення і в той же день звільняє його з роботи, тому в даному випадку двомісячний термін необхідно відраховувати з 12 липня 2021 року з урахуванням того, що він довго хворів і після першого повідомлення з 11 січня 2021 року пройшло більше двох місяців, після яких його не було звільнено, є необґрунтованими, оскільки 11 січня 2021 року ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади заступника директора з правових питань та про наступне вивільнення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що, виходячи із практики Верховного Суду він вважав, що наказ про його звільнення прийнято під час перебування на лікарняному, що є підставою для поновлення його на роботі, а тому був звільнений з посади з порушенням трудового законодавства, дана обставина свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки звільнення працівника в період, коли він був непрацездатним, є порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України. Однак наслідком такого порушення є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі. Цей висновок є незмінним і підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), а також відповідає правовому висновку Верховного Суду у постановах від 10 жовтня 2023 року у справі № 287/516/22 (провадження № 61-5418св23), від 04 жовтня 2023 року у справі № 756/11814/21 (провадження № 61-5092св23) тощо.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що посади йому не пропонувалися з причин неприязного ставлення до нього радника Генерального директора ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження.

Твердження в апеляційній скарзі щодо того, що роботодавцем не було враховано його переважного права на залишення на роботі є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.

Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.

Оскільки у штатному розписі Акціонерного товариства «Харківобленерго» була лише одна посада заступника директора з правових питань, яка скорочувалася, отже, у роботодавця не було підстав та можливості проводити порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації з метою вирішення питання переважного права на залишення на роботі.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 564/1077/22 (провадження № 61-10874св23).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що при розгляді справи йому безпідставно відмовлено у клопотаннях про витребування доказів з посиланням суду на невідповідність вимогам статті 84 ЦПК України є безпідставними, так як ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання такого клопотання в суді апеляційної інстанції, яке було частково задоволено та витребувано у відповідача штатний розклад.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу задоволено частково, тому з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь держави необхідно стягнути 5 368, 00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 322-к від 12 липня 2021 року про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з правових питань Акціонерного товариства «Харківобленерго» у зв`язку із скороченням штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з правових питань Акціонерного товариства «Харківобленерго» з 12 липня 2021 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 липня 2021 року по 16 січня 2024 року в сумі 1 287 795, 18 грн з подальшим відрахуванням обов`язкових платежів.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь держави 5 368, 00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.