ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2024 року м. Кропивницький

справа № 470/82/22

провадження № 22-ц/4809/19/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дуковський О. Л.

судді - Дьомич Л.М., Письменний О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року, у складі головуючого судді Лусти С.А. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитного договору №659236685 від 05 серпня 2019 року, відповідач отримала кредит, в розмірі 5000,00 грн , зі строком кредитування 30 днів, відсотковою ставкою 1,63% від суми кредиту за кожен день користування та сплатою відсотків 594,95% річних за фактичний час користування кредитом.

Вказане товариство виконало зобов`язання за договором, перерахувавши відповідачці шляхом безготівкового перерахування вказані кошти, однак остання зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти та відсотки за кредитом своєчасно не сплатила.

25 серпня 2019 року відповідно до укладеної з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» додаткової угоди до кредитного договору №659236685 від 05 серпня 2019 року, відповідачці збільшено суму кредиту ще на 400,00 грн .

28 листопада 2018 року право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «Галіон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01, а 05 серпня 2020 року право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено позивачу на підставі договору факторингу №05/0820-01.

Через невиконання зобов`язань, станом на день звернення до суду, у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем, в сумі 16327,00 грн , яку він просив стягнути на його користь, а також витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2481,00 грн та на оплату правничої допомоги, в розмірі 2500,00 грн .

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду № 50/0/9-22 від 15 вересня 2022 року територіальну підсудність судових справ Березнегуватського районного суду Миколаївської області в умовах воєнного стану змінено на Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 659236685 від 05 серпня 2019 року, в розмірі 9326,45 грн .

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1417,22 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 1428,07 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що під час ухвалення даного рішення, судом першої інстанції в неповному обсязі було з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по відсотках в сумі - 8813,00 грн є доведеним належними та допустимими доказами, а тому в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду даної справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 05 серпня 2019 року уклали кредитний договір №659236685 про отримання кредиту, в розмірі 5000,00 грн , строком на 30 днів, зі сплатою 1,63 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту та сплатою 594,95% річних за фактичний час користування кредитом (а.с.10-13,19-31).

25 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачкою укладено додаткові угоди до вказаного кредитного договору №659236685, якими суми кредиту було збільшено на 400,00 грн , а строки повернення кредиту розстрочено до 23 жовтня 2019 року (а.с.14-16).

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено платіжними дорученнями від 05 та 25 серпня 2019 року (а.с.33-34).

28 листопада 2018 року право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «Галіон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01, а 05 серпня 2020 року право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено позивачу, на підставі договору факторингу №05/0820-01 (а.с.37-66).

У зв`язку з укладенням вказаних договорів факторингу, 09 листопада 2020 року позивачем було направлено відповідачці лист з повідомленням про відступлення прав вимоги по укладеному кредитному договору та вимогою про сплату заборгованості, яке було залишено відповідачкою поза увагою (а.с.35-36).

Звернувшись із даним позовом позивач вказував, що на день звернення до суду за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором від 05 серпня 2019 року, в розмірі 16327,00 грн , з яких 5400,00 грн заборгованість за кредитом, 8813,00 грн прострочена заборгованість за відсотками та 2114,00 грн заборгованість за штрафом та пенею.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам за кредитним договором від 05.08.2019 № 659236685, з якого вбачається, що станом на 23 листопада 2019 року загальна заборгованість відповідачки складала - 14213,00 грн, як це було зазначено і в реєстрі прав вимоги до договору факторингу від 05 серпня 2020 року, з яких: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом та 8813,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками.

Вказаний розрахунок заборгованості не містить відомостей про нарахування відповідачці штрафу та пені (а.с. 161-163, 169-170).

20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було видано виконавчий напис, за яким з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 05 серпня 2019, в розмірі 16327,00 грн, з яких 5400,00 грн заборгованість за кредитом, 8813,00 грн прострочена заборгованість за відсотками та 2114,00 грн. заборгованість за штрафом та пенею (а.с.124).

На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса з відповідачки на користь позивача стягнуто в примусовому порядку шляхом вирахування із заробітної плати в КНП «Березнегуватська центральна районна лікарня» 3151,55 грн., що вбачається з листа вказаного підприємства від 01 листопада 2022 року та платіжних доручень від 31 березня та 28 травня 2021 року (а.с.120-121).

Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2021 року вказаний виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню (а.с.125-127).

Задовольняючи частково даний позов, суд першої інстанції послався на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, а саме за відповідачкою рахується заборгованість за тілом кредиту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із відповідачки необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5400,00 грн, а також 3926,45 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а всього 9326,45 грн , у відповідності до розрахунку заборгованості станом на 05.08.2019 (а.с. 163), хоча в цій частині рішення суду позивач не оскаржує.

Щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення із відповідачки прострочених відсотків, в розмірі 8813,00 грн необхідно зазначити наступне.

Дослідивши розрахунок заборгованості, наданого позивачем, відповідачкою в період з 05 серпня до 23 листопада 2019 року було сплачено на погашення заборгованості 1735,01 грн , які із загальної суми заборгованості не вираховувалися, а також після видачі приватним нотаріусом виконавчого напису, із відповідачки на користь позивача було стягнуто 3151,55 грн., які в розрахунку заборгованості не зазначені (а.с.163, 121).

Щодо стягнення із відповідачки заборгованості за штрафом та пенею, в розмірі 2114,00 грн., то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки їх розмір належними та допустимими доказами не доведено.

Детального розрахунку щодо нарахування заборгованості відповідачки за штрафом та пенею позивачем не надано (а.с.17,144-145).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За вимогами ч.1 ст.1048 вказаного Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що визначені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, подану у даній справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний