Справа № 541/3976/23
Номер провадження 2/541/129/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської областіпро визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач просив визнати в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_2 , за ним право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, ворот з хвірткою №4, яке він прийняв як спадщину після смерті матері ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 по місцю свого проживання в с. Декабристів Миргородського району Полтавської області померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 89 374 гривні, яке в цілому згідно даних технічного паспорту складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, ворота з хвірткою №4 і знаходиться на приватизованій земельній ділянці. Після смерті матері спадщину прийняв другий її син і його брат ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті брата земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування вищевказаних житлового будинку, господарських будівель і споруд, які він успадкував після смерті матері, успадкував і він, як єдиний спадкоємець після його смерті. Органами місцевого самоврядування вищезазначена спадщина у порядку ст. 1277 ЦК України відумерлою не визнавалась. Коли він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини на вищевказане майно, йому в цьому письмово було відмовлено по причині, того що правовстановлюючий документ на будинок на ім`я спадкодавця його брата у нього відсутній, оскільки після прийняття ним після смерті матері цієї спадщини він не оформив своїх спадкових прав. По причині відсутності на ім`я спадкодавця правовстановлюючого документу на будинковолодіння, він не має можливості успадкувати цю спадщину, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ухвали суду від 20 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Ряжко Ольги Вікторівни: копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

19 грудня 2023 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Ряжко Ольгою Вікторівною надано на адресу суду копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 45-98).

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 99).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 42-44).

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 25 липня 1958 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5 від 05 жовтня 2023 року та копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 13 травня 2022 року (а.с. 6, 18, 19). Після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, воріт з хвірткою №4.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О. В., спадкова справа №113/2022. (а.с. 46-98). Інформації про інших спадкоємців спадкова справа не містить.

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. від 02.05.2023 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого брата ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок, що підтверджує право власності на нього спадкодавця (а.с. 21).

Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради від 25 жовтня 2023 р. № 131-Т, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради не зареєстровано (а.с. 17).

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок та господарські будівлі збудовані в період 1963-1989 роки (а.с. 9-14).

Згідно з випискою з погосподарської книги № 7 за 2011-2015 роки ОСОБА_3 була головою домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує її право власності на будинок (а.с. 7-8).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 за життя на праві власності належав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, остання не здійснила державну реєстрацію свого права власності.

ОСОБА_3 є матір`ю позивача і його брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 25 липня 1958 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5 від 05 жовтня 2023 року (а.с. 6, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 17 квітня 2012 року (а.с. 5). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, в тому числі, на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, воріт з хвірткою №4 та земельну ділянку площею 0,14 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0010, яка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 216939 (а.с.73-76).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області ОСОБА_3 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_2 , 1951 року народження (а.с.62).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав її син ОСОБА_2 , який 22 вересня 2012 року подав у Другу миргородську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом (а.с.60).

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,14 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0010, дані будинок та земельна ділянка входили в спадкову масу, та були успадковані братом позивача ОСОБА_2 .

Брат позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті брата земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування вищевказаних житлового будинку, господарських будівель і споруд, яку він успадкував після смерті матері, успадкував позивач як єдиний спадкоємець після його смерті, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 травня 2023 року (а.с.20).

Отже, суд встановив, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв після смерті ОСОБА_3 спадщину, до складу якої увійшло в тому числі й будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, воріт з хвірткою №4, але не оформив своїх спадкових прав, тому даний будинок входить в спадкову масу, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку позивачу, як спадкоємцю, неможливо, що позбавляє його права успадкувати будинок.

Позивач є спадкоємцем за законом майна, яке належало померлому брату ОСОБА_2 , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набув право на це майно в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2023р. а.с. 21), чим порушуються його права.

Право позивача на оформлення його спадкових прав на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, воріт з хвірткою №4 після померлого ОСОБА_2 порушено, тому воно підлягає судовому захисту.

Оскільки позивач виконав всі необхідні умови для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на зазначене будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 54, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», сараю-прибудови «Г», газопроводу №1, водопроводу №2, огорожі №3, воріт з хвірткою №4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Декабристи Миргородського району Полтавської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області, місцезнаходження: вул. Гоголя, буд.26, с. Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, .

Суддя: О. М. Дністрян