ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» січня 2024 року

м. Харків

справа № 643/2341/23

провадження № 22ц/818/279/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року в складі судді Демченко С.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерно -комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 860/13-27/18/3/7-170. Свої зобов`язання банк виконав, надавши грошові кошти позичальникові, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед кредитором.

Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків від 06 квітня 2015 року у справі № 601/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято рішення, яким стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 204 690,04 грн та витрати по оплаті третейського збору в розмірі 2 446,90 грн.

Вказав, що в подальшому назву банку змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та надалі його припинено шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», який в свою чергу змінив назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Вказав, що в результаті невиконання умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, яка станом на 27 грудня 2022 року становить 114 880, 24 грн, та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 18 422,10 грн та суми заборгованості за інфляційними втратами 96 458,14 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість, розраховану на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року, що 114 880,24 грн та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 18 422,10 грн та суми заборгованості за інфляційними втратами 96 458,14 грн; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Сенс Банк» - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду Акціонерне товариство «Сенс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права не звернув увагу на те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2015 року у справі № 601/13 задоволено та видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, якими він обгрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 860/13-27/18/3/7-170, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами зі сплатою 14,80 % річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 350 000,00 грн, з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості.

Пунктом 6.2 договору визначено, що сторонами договору погоджена третейська угода, згідно з якою спір має вирішуватись у відповідності до статті 5 Закону України «Про третейські суди».

Пунктом 7.3 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (а.с.7-14).

13 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року, за умовами якої сторони домовились, що з 01 липня 2008 року встановлено проценту ставку за користування кредитом на рівні 18 процентів річних (а.с.17).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у справі № 755/11646/15-ц заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2015 року по справі № 601/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 204 690,04 грн та витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в сумі 2 446,90 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 243,60 грн (а.с.20,84).

В подальшому назву банку змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та надалі його припинено шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», який в свою чергу змінив назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Акціонерним товариством «Сенс Банк» складено на ім`я ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 114 880,24 грн (а.с.21).

З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року, розрахованої відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України слідує, що сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість у розмірі 204 690, 04 грн за період з 28 грудня 2019 року по 27 грудня 2022 року становить 18 422, 10 грн; сума заборгованості за інфляційними втратами за період з січня 2020 року по листопад 2022 року 96 458, 14 грн.

З розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року вбачається, що за період з 28 грудня 2019 року по 27 грудня 2022 року 3% річних від суми боргу в 204 690,04 грн складає 18 422,10 грн, а інфляційні втрати 96 458,14 грн, а всього заборгованість складає 114 880,24 грн (а.с.6).

Із інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження № 48892654, в якому боржником зазначений ОСОБА_1 , а стягувачем Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», перебуває на примусовому виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, статус ВП примусове виконання, дата відкриття 25 вересня 2015 року.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини 1 статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Такі правові висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц.

Як вбачається з висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за увесь час прострочення.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання.

Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відповідні правові позиції висловлено Верховним Судом у постановах Великої Палати від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №759/4755/19, від 18 січня 2023 року у справі № 524/4102/19, від 26 квітня 2023 року у справі № 462/109/21.

У справі, що переглядається, банк звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2015 року по справі № 601/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 204 690,04 грн та витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в сумі 2 446,90 грн, на виконання якого ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року видано виконавчий лист.

Таким чином, помилковими є посилання суду першої інстанції на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що прийняте 06 квітня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків рішення № 601/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 204 690,04 грн та витрат зі сплати третейського збору у розмірі 2 446,90 грн стосувалося саме неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року та що у зв`язку з таким невиконанням відповідачем зобов`язань за умовами кредитного договору у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення в порядку статті 625 ЦК України.

З інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження № 48892654 вбачається, що вказане виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні.

Відомості щодо виконання боржником рішення суду та стягнення з нього заборгованості відсутні.

З ухваленням рішення про стягнення заборгованості кредитне зобов`язання не припинилось. Невиконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, яке має наслідком відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України.

При цьому, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває дотепер.

15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану».

Відповідно до частини 3 Закону України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З урахуванням того, що рішення третейського суду про стягнення заборгованості ухвалено у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, між сторонами виникло грошове зобов`язання, пов`язане з невиконанням умов договору, яке підтверджене рішенням суду. Тож до цих правовідносин підлягає застосуванню пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Як вбачається з розрахунку банку відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року, йому нараховано за період з 28 грудня 2019 року по 27 грудня 2022 року 3% річних від суми боргу в 204 690,04 грн, що складає 18 422,10 грн, а інфляційні втрати 96 458,14 грн, а всього заборгованість - 114 880,24 грн.

Таким чином, підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 24 лютого 2022 року немає, і стягненню підлягають відповідні нарахування лише за період з 28 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок 3% річних:

Період розрахунку: з 28 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 4 дні

204 690,04 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 4 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 67,30 грн.

Період розрахунку: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 366 днів

204 690,04 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 6140,70 грн.

Період розрахунку: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 365 днів

204 690,04 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6140,70 грн.

Період розрахунку: з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року - 54 дні

204 690,04 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 908,49 грн.

Розрахунок інфляційних втрат:

Сукупний індекс інфляції = 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ?100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50%? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ?101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ?99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ?101,30% ? 101,60% = 118,881% (за період січень 2020 року - лютий 2022 року)

204 690,04 грн (сума боргу) ? 118,881% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 204 690,04 грн (сума боргу) = 38 648,36 грн.

Отже, з відповідача за період з 28 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року підлягає стягненню сума 3% річних за прострочення виконання рішення у розмірі 13 257,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 38 648,36 грн, а всього 51 905,55 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на зазначені обставини, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача за період з 28 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року суми 3% річних за прострочення виконання рішення у розмірі 13 257,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 38 648,36 грн, а всього 51 905,55 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задоволено на 45,18%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1 212,63 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 818,95 грн, а всього 3 031,58 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за період з 28 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року 51 905,55 грн заборгованості, розрахованої на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-170 від 02 жовтня 2007 року, яка складається із суми 3% річних за прострочення виконання рішення - 13 257,19 грн та інфляційних втрат - 38 648,36 грн.

В іншій частині в задоволенні позову Акціонерному товариству «Сенс Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 3 031,58 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.