н/п 2/490/295/2024 Справа № 490/1923/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Позднякову Є.В.,

за участі представника позивача - адвокатки Берназ -Ганєва А.В., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив: визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , недостовірною та не відповідаючою дійсності з опублікуванням резолютивної частини рішення суду, а саме : у Публікації, оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі «ІНФОРМАЦІЯ_10», в мессенджері «Telegram», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Сторінці «ОСОБА_10», в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальний доступ: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_6 »,у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_8 »

наступного змісту: «Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 - керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15 000 долларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.». «…Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_7 », «… ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон.»

Визнати таку інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 спростувати вказану поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 у спосіб, який відповідає способу поширення інформації, а саме протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду поширити на вищевказаних сторінках в телеграм-каналах та та мережі Фейсбук відповідні Публікації (повідомлення) наступного змісту: « Поширена Інформація відносно ОСОБА_1 , є недостовірною та не відповідаючою дійсності», з опублікуванням резолютивної частини рішення суду.

В обгрунтування позову посилається на те, що з липня 2022 року його призначено на посаду керівника територіального управління БЕБ в Одеській області. Ним виконуються покладені на нього обов`язки у відповідності до принципів визначених положеннями Закону України «Про ІНФОРМАЦІЯ_7»,

Однак, починаючи з жовтня 2022 року позивачем у мережі Інтернет, зокрема: мессенджері «Telegram» та соціальній мережі «Facebook», виявлено відносно себе інформацію поширену ОСОБА_8 у наведених публікаціях.

Зазначає, що дані публікації мають певні відмінності, які не впливають на об`єктивний зміст і незважаючи на них можна стверджувати, що надані текстові фрагменти є ідентичними.Ознайомившись з текстами вказаних публікацій , позивачем встановлено, що у них наявна розповсюджена відносно нього інформація наступного змісту, а саме:

«Без конкурсу, за спрощеною процедурою, керівником ТУ ІНФОРМАЦІЯ_7 в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 - керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15 000 долларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.

Але війна внесла свої корективи. Воювати ОСОБА_6 не збирався. Та і які можуть бути гроші у прифронтовому місті. Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_4 .

Цю інформацію я особисто доносив до відома директора БЕБ ОСОБА_31 . Також вона системно висвітлювалась в ЗМІ.

Українські військові героїчно стримують рашистський прорив на Миколаївському напрямку точно не для того, щоб ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон.».

Позивач вважає вказану інформацію, розповсюджену відповідачем у цих публікаціях відносно нього необмеженому колу осіб: негативною, недостовірною, наклепницькою, висловлену у фактичних твердженнях, яка не має жодного підґрунтя та підтвердження, що є наслідком порушенням немайнових прав позивача: честі, гідності та ділової репутації, за наслідком чого підлягає обов`язковому спростуванню.

Посилаючись на усталену практику Європейського суду з прав людини , Верховного Суду , норми Конституції України, інформація повинна поширюватися із дотриманням законодавчих норм про її достовірність та не порочити честь, гідність та ділову репутацію інших осіб. Порушення цих фундаментальних прав вимагає відповідного захисту

Вказана термінологія та визначення є загальновідомою, не підлягає додатковому доведенню та міститься у вільній енциклопедії « Вікіпедії », яка перебуває у вільному доступі.

Представником позивача було проведено у присутності свідків огляд веб-сторінок, які забезпечують доступ до спірної інформації оприлюдненої у цих публікаціях , під час якого встановлено, що доступ до них є вільним в мережі Інтернет та не обмеженим. Доступ до спірних Публікацій можливо здійснити за вказаними веб-посиланнями Публікацій. Для огляду висвітлених на Каналі і Сторінці Публікацій відсутня жодна авторизація для користувачів, у разі доступу за вищевказаними веб-посиланнями або шляхом авторизації у мессенджері «Telegram» та соціальній мережі «Facebook» та подальшим входом за критерієм назви відповідної Сторінки чи Каналу без жодних обмежень.

Оскільки зазначені Канали і Сторінки є доступними невизначеному колу осіб, вважає, що така інформація розповсюджена відповідачем невизначеному колу осіб.

Також зазначає, що оскільки власниками веб-сайтів мессенджеру «Telegram» і соціальної мережі «Facebook» є іноземні компанії, зареєстровані за межами України, вважають доречним і необхідним реалізувати своє право на звернення до суду з позовом саме до відповідача - ОСОБА_2 , як автора оспорюваної поширеної відносно позивача інформації у цих публікаціях .Так, зазначені соціальні ресурси надають можливість особам, на базі зареєстрованого облікового запису, створювати Канали та Групи в мессенджері «Telegram» та Сторінки і Групи в соціальній мережі «Facebook».

Користувачі, якими створені облікові записи в зазначених мережах, не ідентифікуються та не проходять авторизацію, верифікацію за паспортними даними особи, а лише реєструються та створюються зокрема за номером телефону відповідної особи в мессенджері «Telegram» і за номером телефону та/або електронної скриньки в соціальній мережі «Facebook», а дані вносяться за її вибором, що ускладнює ідентифікацію власника відповідної Сторінки та Каналу, на яких останнім оприлюднюються публікації (повідомлення).Отже, в мессенджері «Telegram» і соціальній мережі «Facebook», особа автор, яким оприлюднюється на цих ресурсах інформація, ототожнюється з особою, якій належить обліковий запис відповідного Каналу і Сторінки, на яких оприлюднена відповідна інформація.

Зазначають, що поширена відповідачем інформація у вказаних публікаціях за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення протиправних дій, а саме ряду видів злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність Кримінальним Кодексом України, а саме: вимагання - ст. 189 КК України; шахрайство - ст. 190 КК України; привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем - ст. 191 КК України; контрабана - ст. 201 КК України; незаконне виготовлення, зберігання, збут, або транспортування з метою збуту підакцизних товарів - ст. 204 КК України; протидія законній господарській діяльності - ст. 206 КК України; нецільове використання бюджетних коштів, здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням - ст. 210 КК України; ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) - ст. 212 КК України; створення, керівництво злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у них - ст. 255 КК України; сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності - ст. 256 КК України; порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою - ст. 272 КК України; порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або у вибухонебезпечних цехах - ст. 273 КК України; контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів - ст. 305 КК України; незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів - ст. 307 КК України; викрадення,привалеснення, вимагання обладнання призначеного для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, чи заволодіння ним шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем та інші незаконні дії з таким обладнанням - ст. 313КК України; зловживання владою або службовим становищем - ст. 364 КК України; перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу - ст. 365 КК України; службова недбалість - ст. 367 КК України; прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою - ст. 368 КК України; пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі - ст. 369 КК України; зловживання впливом - ст. 369-2 КК України; провокація підкупу - ст. 370 КК України.

Статтею 2 КК України передбачено підставі кримінальної відповідальності.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Проте позивач жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався, відносно нього не провадилося і досудове розслідування.

Отже, поширена відповідачемінформація відносно позивача про вчинення і причетність останнього до вчинення протиправних дій, скоєння злочинів, є недостовірною, та безпідставною, необґрунтованою, наклепницькою, образливою.

Також у поширеній інформації відповідач стверджує про існування наміру і призначення позивача на посаду керівнику Територіального управління БЕБ в Миколаївській області.Однак, вважають зазначену інформацію також недостовірною, безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивачем не подавалось жодної заяви на прийняття участі в конкурсі на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б», оголошеного БЕБ України з відбору зокрема саме керівникаТериторіального управління БЕБ в Миколаївській області.

Викладена у текстах вказаних публікацій автором є інформацією про фактичні дані, події та явища, виражена у формі констатації конкретних фактів і обставин, які можливо перевірити та встановити, а отже це не є оціночні судження автора тексту.

Інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і, як наслідок, відноситься до недостовірної і може бути спростована.

Поширена відповідачем відносно позивача інформація є недостовірною та такою, що стосується його дій, які підпадають під ознаки корупційного та кримінального правопорушень.

Викладена недостовірна інформація відповідачем і поширена невизначеному колу осіб, вказує суспільству на те, що ОСОБА_1 є злочинцем, корупціонером, особою з кримінальним минулом, тощо.

Натомість, вказані твердження не лише є недостовірними, а не узгоджуються з моральними чеснотами позивача, які є визначеними, конкретизованими, послідовними, відображаються і втілюються у повсякденних діях останнього.

Саме моральної чесноти позивача, які виховувались з дитинства і включають запит на справедливість, працелюбність, чесність, правдивість, дисциплінованість, почуття відповідальності, власної гідності, патріотизм, любов до Батьківщини, стали подальшими критеріями у обранні життєвого шляху, професії та подальшій відданості суспільству і державі.

Позивач більше ніж 27 років працює в правоохоронних органах Міністерства внутрішніх справ України.За тривалий період службової кар`єри Позивач сформував бездоганну репутацію.Позивач жодного разу не притягувався до будь-якої відповідальності.За час проходження служби в органах МВС України та Національної поліції України, органах ДФС України, наразі БЕБ України, починаючи з жовтня 1992 року по теперішній час, ОСОБА_1 був завжди відданий справі Служіння народу України, що підтверджується відзначенням багато численної кількості нагород, відзнак, почесних звань.

Зазначена інформація, значним чином ображає позивача, як фізичну особу, оскільки є неправдивою, не відповідає дійсності, є відвертим наклепом, ганебною та негідною особи позивача.

Через поширення оспорюваної недостовірної інформації, соціальна оцінка позивача в очах оточуючих зазнала перегляду і наразі кожна особа, незалежно від власного бажання, буде думати, що він не лише причетний до незаконних діянь, а є злочинцем і на постійній основі вчиняє злочини.

Вказане негативно впливає на загальну соціальну оцінку позивача у суспільстві, що є приниженням його честі і гідності.

Зазначають, що позивач має бездоганну ділову репутацію, має повагу і приклад в колективі, постійні відзначення у керівництва, за сумлінне і відповідальне відношення до покладених на нього обовязків, належного підтримання громадського спокою, законності та правопорядку у суспільстві; забезпечення захисту і поваги до основоположних прав і свобод людини; попередження та протидії злочинності; виявлення злочинів; допомогу та відповідльну службу громадськості.Оприлюднення оспорюваної інформації призвело до того, що незважаючи на суттєві численні заслуги позивача, його перевірені роками ділові і професійні якості при виконанні службових та громадських обов`язків, негативно вплинуло на його ділову репутацію, негативне ставлення суспільства до нього.

Вважає такі наслідки недопустимими, особливо в умовах воєнного стану в Україні, в такий найскладний час, коли кожен українець і увесь цівілізований світ пліч-о-пліч допомогає один одному, здійснює все, що від нього залежить на своєму фронті, задля забезпечення якнайшвидшої перемоги над ворогом, захисту сувіренитету України та функціональності держави, збереження життя кожного громадянина України, і Перемоги всієї держави.

За наслідком вказаного, вважає, що безпринципно викладена недостовірна інформація відносно нього, поширена відповідачем у цих публікаціях, принижує і ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію , що є наслідком порушення його немайнових прав.

Щодо межі допустимої критики зазначають, що позивач розуміє, що будучи державним службовцем на регіональному рівні, він свідомо погодився бути відкритим для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів, так і пересічних громадян.

Однак, зазначене (відношення особи до публічної особи) не свідчить про автоматичне зняття будь-якої відповідальності за поширення відносно такої особи недостовірної інформації і позбавлення права особи, відносно якої поширено недостовірну інформацію, на захист своїх особистих немайнових прав та інтересів.

Звертають увагу суду на те, що поширена інформація викладена у формі чітких фактів про особу, не допускає заперечень та іншого трактування ніж викладена, що свідчить про висловлення саме фактичних тверджень.

Повноваження позивача, як керівника Територіального управління ІНФОРМАЦІЯ_7 визначені ч.2 ст. 18 Закону України «Про ІНФОРМАЦІЯ_7», проте оспорювану недостовірну інформацію відповідач виклав відносно позивача, саме як відносно фізичної особи, і про факти, які не не пов`язані з виконанням ним службових обов`язків, як керівника ТУ БЕБ в Одеській області.

Спірна інформація не містить жодних фактів чи незгоди з прийнятими позивачем рішеннями, діями чи бездіяльністю, під час виконання посадових обов`язків, як керівника ТУ БЕБ в Одеській області. У зв`язку з чим вважає, що поширена інформація не є оцінкою будь-яких рішень, дій чи бездіяльності позивача, як публічної особи, державного службовця, а відтак не є критикою стосовно діяльності публічної особи.

В іншому випадку, просять звернути увагу на те, що в такому разі необхідним є встановлення чи поширена така інформація Відповідачем, саме як членом і Заступником голови Ради громадського контролю при БЕБ України, що може свідчити про порушення законодавчо визначеного критерія заборони незаконного втручання у здійснення повноважень працівників ІНФОРМАЦІЯ_7, а також принципу гласності, відкритості і неупередженості членів РГК БЕБ України, та їх законодавчого позбавлення на втручання у діяльність БЕБ України та його працівників.

Приймаючи зазначене, вважає, що відповідачем, як фізичною особою, поширено відносно возивача, як фізичної особи, у вказаних публікаціях, інформацію, не пересвідчившись у її правдивості і достовірності, яка за своїм змістом виходить за межі будь-якої допустимої критики, принижує і ганьбить честь, гідність і ділову репутацію позивача, що є наслідком порушення його немайнових прав , свідчить про недотримання відповідачем балансу між його правом на поширення інформації і несприятливими наслідками для позивача, як особи якої стосується ця інформація.

У зв`язку з чим, в данному випадку, втручання національної влади у право відповідача на свободу вираження поглядів, буде направленим на захист немайнових прав і репутації позивача, що є необхідним в демократичному суспільстві та в жодному разі не свідчить про порушення ст 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 7 ст. 277 ЦК України враховуючи ступінь порушених прав позивача і несприятливих наслідків завданих його честі, гідності і діловій внаслідок поширеної такої інформації, вважають співмірним і належним способом захисту прав, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 у спосіб, який відповідає способу поширення інформації, а саме протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду поширити повідомлення про визнання судом такої інформації недостовірною з опублікуванням резолютивної частини рішення суду на тих самих каналах та сторінках.

Також зазначили, що позивач поніс витрати на отримання професійної правничої (правової) допомоги в сумі 109 560 гривень 00 копійок з наданням орієнтовного розрахунку судових витрат. Одночасно повідомили суд , що докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у відповідності до положень ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Відзиву на позов не надходило.

Також позивачем , керуючись статтею 93 ЦПК України, заявлено у поданій заяві по суті справи, що є позовною заявою, перелік питань учасника справи до відповідача ОСОБА_2 .Отримавши в особі свого представника копію позовної з долдаками, відповідча не скорситався своїм правом та не надав відповід на поставлені позивачем запитання.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання

Ухвалою суду від 08.09.2023 року клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі № 490/1923/23 - задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі № 490/1923/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом зобов`язання спростувати недостовірну інформацію-до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

ПостановоюМиколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року , ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 8 вересня 2023 року про зупинення провадження скасовно та направлено справу для продовження розгляду по суті у той же суд, у тому же складі.

Як вбачається з вказаної Постанови,за матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 з 20 вересня 2022 року проходить військову службу у військовій частині ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка розташована у місті Миколаєві. Одночасно веде активну громадську та цивільну діяльність, про що публікує особисто звіти у соціальних мережах (т.6 а.с.131-158, т.7 а.с.33-58). За повідомленням командиру ВЧ НОМЕР_1 від 29 серпня 2023 року солдат ОСОБА_2 знаходиться у підрозділі військової частини та у разі надходження судової повістки про виклик до судового засідання, військова частина наддасть солдату ОСОБА_2 звільнення для участі у справі (т.7 а.с.68).

Отже, відповідач проходить військову службу у Національній гвардії України, але в тому підрозділі, який знаходиться у місті Миколаєві та на час ухвалення судового рішення не переведений на воєнний стан і не залучений до проведення антитерористичної операції, що дозволяє йому вести активну громадську та цивільну діяльність у різних містах України, а також за повідомленням командиру отримати вивільнення для участі у судових засіданнях.

За наведених обставин судом першої інстанції провадження у справі зупинено з порушенням норм процесуального права, так як довідки, видані ВЧ НОМЕР_1 не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. Тому суд першої інстанції зробив неправильний висновок про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 листопада 2023 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі № 490/1923/23 - повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 листопада 2023 рокузакрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті на 15.00 годин 05 грудня 2023 року.

Протокольною ухвалою суду від 09.01.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів як необгрунтованого. Судом враховано, що відповідча просить витребувати докази, які не стосуються предмета доказування у даній справі, а стосуються підстав зупинення провадження у справі, що було вже неодноразово вирішено судом.

Судове засідання 05.12.2023 року було відкладено на 09.01.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача, який надіслав клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з проходженням реабілітації пісял отриманої травми.

Відповідач в судове засідання , призначене на 09.01.2024 року не з`явився, повідомлений судом належним чином, відзиву на позов не надав, копія позовної заяви з додатками була вручена його представникові адвокату Толпєкіну А.А. в судовому засіданні 07.09.2023 року та роз`яснено право на подання відзиву на позов, роз`яснено про надання додаткового строку на подання відзиву та заперечень, додаткових доказів.

Відповідач надав суду заяву про відкладення судового засідання для його особистої участі в розгляді справи, проте на теперішній час продовжує проходити реабілітацію в зв`язку з отриманням тяжких травм в ДТП. На підтвердження надав копію медичної характеристики станом на жовтень 2023 року, де зазначено, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 20.09.2023 по 06.10.2023 року, на той час перебуває під наглядом лікарів ВЧ НОМЕР_1 . Жодних документів на підтвердження проходження лікування, яке тягне неможливість з`явитися до суду, станом на січень 2024 року - суду не надав і на такі не посилався.

Представник позивача в судовому засіданні просила про задоволення позову , надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, оскільки відповідачем не надано жодних доказів поважності причин неявки в судове засідання.

За вищезазначеного, судом зроблено висновок, що у справі наявні усі необхідні докази для ухвалення рішення суду в межах предмету позовних вимог (положення ч.1 ст. 77 ЦПК України) та з урахуванням положень ст.ст. 77, 80, 89 ЦПК України .

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов наступних висновків.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини 4 тієї ж статті передбачено, що спростування інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з вересня 1994 року працює в правоохоронних органах МВС України, стаж державної служби складає понад 27 років .

На підставі наказу від 07.07.2022 року за №274к позивача призначено на посаду керівника територіального управління БЕБ в Одеській області.

05 жовтня 2022 року з зазначенням авторства ОСОБА_2 у мережі Інтернет оприлюднено публікації наступного змісту:

«Днями керівництво РГК ІНФОРМАЦІЯ_7 та членів кадрової комісії було запрошено на спільне засідання двох парламентських Комітетів - з податкової політики та правоохоронної діяльності на якому заслуховували звіт керівництва БЕБ.

Директору БЕБ ОСОБА_32 та його заступникам народні депутати влаштували публічну прочуханку зі спецефектами.

Нардепи намагалися з`ясувати чому новостворений орган з надповноваженнями за рік роботи показав нульові результати у боротьбі з економічною злочинністю, російським та білоруським бізнесом.

Зараз ви зрозумієте чому немає жодних позитивних результатів роботи БЕБ.

Основна причина неефективності БЕБ - це повальна корупція усередині відомства.

Відкриємо завісу.

З перших днів створення БЕБ, усіма внутрішніми процесами в Бюро керує група екс-фіскалів - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Це так звані «касири» за ключовими грошовими напрямками. Вони стежили щоб жодна копійка не пролетіла повз касу. При цьому вони активно включилися в процес призначення «кишенькових» регіональних керівників ТУ БЕБ.

Їм начхати на те, що в країні йде війна - щодня гинуть люди і руйнуються наші міста. Шкурні інтереси виявилися вищими за національні.

Діючий директор БЕБ ОСОБА_18 виконує роль статиста, який потрібен для легалізації злочинних схем своїх підлеглих та збору негативу.

Представники РГК БЕБ, які входять до складу конкурсної комісії, щодо кожного з вищевказаних осіб публічно озвучували компромати та застереження іншим членам конкурсної комісії. Ми ставили їм мінімальні бали. Вони провалювалися при кожному незручному запитанні. «Плили» після кожної репліки та фрази.

Після цього ми неодноразово доносили директору БЕБ про те, що ці люди несуть загрозу економічній безпеці нашої країни, компроментують новостворений орган та будут завдавати йому іміджевих ударів. Нажаль, нас не почули та призначили їх на ключові посади. Відповідно тепер розхльобують наслідки своїх кадрових провалів.

Члени РГК БЕБ тимчасово призупинили свою роботу в кадровій комісії, доки не будуть виконані наші законні вимоги та пропозиції щодо зміни конкурсної процедури, щоб зробити конкурс прозорим та ефективним, максимально мінімізувати потрапляння до БЕБ «ткаченкоподібних».

Тепер щодо торгівлі посадами по регіонах. На прикладі міста Миколаєва, в якому я проживаю.

Без конкурсу, за спрощеною процедурою, керівником ТУ ІНФОРМАЦІЯ_7 в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 - керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15 000 долларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.

Але війна внесла свої корективи. Воювати ОСОБА_6 не збирався. Та і які можуть бути гроші у прифронтовому місті. Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_4 .

Цю інформацію я особисто доносив до відома директора БЕБ ОСОБА_31 . Також вона системно висвітлювалась в ЗМІ.

Українські військові героїчно стримують рашистський прорив на Миколаївському напрямку точно не для того, щоб ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон.

Поки Президент України, Головнокомандувач ЗСУ та українські військові відстоюють на всіх фронтах територіальну цілісність нашої країни, група певних осіб, використовуючи владні повноваження, руйнує економіку та грабує нашу країну.».

Ці публікації оприлюднені ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:42, в мессенджері «Telegram», на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_10 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16:07, в мессенджері «Telegram», на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:43, в соціальній мережі «Facebook», на Сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_10 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 (мобільна версія), (загальний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, в мессенджері «Telegram», на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », опублікована інформація наступного змісту:« ОСОБА_2 , заступник голови РГК БЕБ і член конкурсної комісії в БЕБ:

Днями керівництво РГК ІНФОРМАЦІЯ_7 та членів кадрової комісії було запрошено на спільне засідання двох парламентських Комітетів - з податкової політики та правоохоронної діяльності на якому заслуховували звіт керівництва БЕБ.

Директору БЕБ ОСОБА_32 та його заступникам народні депутати влаштували публічну прочуханку зі спецефектами.

Нардепи намагалися з`ясувати чому новостворений орган з надповноваженнями за рік роботи показав нульові результати у боротьбі з економічною злочинністю, російським та білоруським бізнесом.

Зараз ви зрозумієте чому немає жодних позитивних результатів роботи БЕБ.

Основна причина неефективності БЕБ - це повальна корупція усередині відомства.

Відкриємо завісу.

З перших днів створення БЕБ, усіма внутрішніми процесами в Бюро керує група екс-фіскалів - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Це так звані «касири» за ключовими грошовими напрямками. Вони стежили щоб жодна копійка не пролетіла повз касу. При цьому вони активно включилися в процес призначення «кишенькових» регіональних керівників ТУ БЕБ.

Їм начхати на те, що в країні йде війна - щодня гинуть люди і руйнуються наші міста. Шкурні інтереси виявилися вищими за національні.

Діючий директор БЕБ ОСОБА_18 виконує роль статиста, який лише потрібен для легалізації злочинних схем своїх підлеглих та збору негативу.

Представники РГК БЕБ, які входять до складу конкурсної комісії, щодо кожного з вищевказаних осіб публічно озвучували компромати та застереження іншим членам конкурсної комісії. Ми ставили їм мінімальні бали. Вони провалювалися при кожному незручному запитанні. «Плили» після кожної репліки та фрази.

Після цього ми неодноразово доносили директору БЕБ про те, що ці люди несуть загрозу економічній безпеці нашої країни, компроментують новостворений орган та будут завдавати йому іміджевих ударів. Нажаль, нас не почули та призначили їх на ключові посади. Відповідно тепер розхльобують наслідки своїх кадрових провалів.

Члени РГК БЕБ тимчасово призупинили свою роботу в кадровій комісії, доки не будуть виконані наші законні вимоги та пропозиції щодо зміни конкурсної процедури, щоб зробити конкурс прозорим та ефективним, максимально мінімізувати потрапляння до БЕБ «ткаченкоподібних».

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28 відповідачем опублікована в мессенджері «Telegram», на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », Публікація наступного змісту:

« ОСОБА_20 щодо торгівлі посадами по регіонах. На прикладі міста Миколаєва, в якому я проживаю.

Без конкурсу, за спрощеною процедурою, керівником ТУ ІНФОРМАЦІЯ_7 в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБ у Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 - керівники однієї миколаівськоі адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15 тис. долларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.

Але війна внесла свої корективи. Воювати ОСОБА_6 не збирався. Та і які можуть бути гроші у прифронтовому місті. Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_4 .

Цю інформацію я особисто доносив до відома директора БЕБ ОСОБА_31 . Також вона системно висвітлювалась в ЗМІ.

Українські військові героїчно стримують рашистський прорив на Миколаївському напрямку точно не для того, щоб ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон.

Поки Президент України, Головнокомандувач ЗСУ та українські військові відстоюють на всіх фронтах територіальну цілісність нашої країни, група осіб, використовуючи владні повноваження, руйнує економіку та грабує нашу країну.»

Наявність вказних публікацій підтверджується засвідченими належним чином;

- роздруківками вебсторінки: ІНФОРМАЦІЯ_1 в мессенджері «Telegram», на каналі « ОСОБА_21 »; вебсторінки ІНФОРМАЦІЯ_6 в мессенджері «Telegram», на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 , вебсторінки: ІНФОРМАЦІЯ_2, мобільна версія в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_22 », вебсторінки: ІНФОРМАЦІЯ_8 в мессенджері «Telegram», на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 »,вебсторінки: ІНФОРМАЦІЯ_8 в мессенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

-Актами відтворення №1.1 від 10.10.2022 року , №2.1 від 10.10.2022 року,№3.1 від 10.10.2022 року, №4.1 від 17.10.2022 року, якими підтверджується справжність і ідентичність відтвореного тексту публікації, оригіналу вказаних опублікованих публікацій;

-Протоколами огляду веб-сторінки №1 від 10.10.2022 року , №2 від 10.10.2022 року, №3 від 10.10.2022 року, №4 від 10.10.2022 року №5 від 21.10.2022 року, якими встановлена наявність публікацій за наведеними посиланням та такого ж змісту.При дослідженні телеграм-каналів та сторніки у мережі Фейсбук встановлено, що доступ до цих веб-ресурсів і опублікованих в ньому повідомлень є вільним в мережі Інтернет, не обмеженим, для огляду висвітлених публікацій відсутня жодна авторизація для користувача та жодні обмеження, доступність невизначеному колу осіб. Також візуальним оглядом встановлено, що зображена на фотографіях автора публікацій особа за підписом ОСОБА_22 , відповідає особі зображеній на фотографії аккантів особі ОСОБА_2 .

Оспорювана позивачем інформація міститься в вищезазначених публікаціях, які оприлюднені в мережі Інтернет у мессенджері «Telegram» та соціальній мережі «Facebook».

Також судом здійснено огляд судом електронних доказів, під час якого втсановлено, що за вказаними позивачем посиланнями на зазначені веб-сайти і веб-сторінки, дійсно знаходяться і на час розгляду справи оспорювані публікації з вказним позивачем змістом. Особа, зображена на фотографіях автора публікацій в телеграм-каналах та сторінці у Фейсбук , поза розумним сумнівом відповідає зображенням ОСОБА_2 , який є достатньо відомим громадським активістом в м.Миколаєві.

За такого, суд доходить до висновку щодо доведення факту поширення саме відповідачем інформації відносно позивача.

«Telegram» - це багатоплатформовий зашифрований фриміум клауд-месенджер. Месенджер також надає опціональні наскрізні зашифровані чати, більш відомі як секретні чати та відеодзвінки, VoIP, обмін файлами та деякі інші функції. Офіційні компоненти Telegram мають відкритий вихідний код, за винятком сервера, який має закритий вихідний код і є власністю компанії.Telegram надає опціональні наскрізні зашифровані чати.

«Facebook» - це найбільша соцмережа, особливістю якої є збереження оприлюднення в ній інформації в мережі Інтернет, без письмового видання, підтвердження яких можливо лише в електронному вигляді.

Інтернет міжнародна комп`ютерна мережа, всемережжя (дослівно) міжмережа, міжмережжя - всесвітня система сполучених комп`ютерних мереж, що заснована на комплекті Інтернет-протоколів. Інтернет також називають мережею мереж, бо він складається з мільйонів локальних і глобальних приватних, публічних, академічних, ділових і урядових мереж, пов`язаних між собою з використанням різноманітних дротових, оптичних і бездротових технологій. Міжмережжя становить фізичну основу для розміщення величезної кількості інформаційних ресурсів і послуг, як-от взаємопов`язані гіпертекстові документи Всесвітнього павутиння (World Wide Web - WWW) та електронна пошта.

Як підтверджується наданим позивачем Протоколами №№1-4 огляду вищевказаних веб-сторінок від 10.10.2022 року та №5 від 21.10.2022 року, доступ до них є вільним в мережі Інтернет та не обмеженим. Доступ до оспорюваних Публікацій можливий через завантажувані на електронному пристрої додатків «Telegram» і «Facebook», та шляхом:

- введення у пошуку назви Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_10», в мессенджері «Telegram», який має посилання для доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- введення у пошуку назви Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_5», в мессенджері «Telegram», який має посилання для доступу: ІНФОРМАЦІЯ_6;

- введення у пошуку Сторінки особи: « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook», яка має посилання для доступу: ІНФОРМАЦІЯ_20;

- введення у пошуку назви Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_7», в мессенджері «Telegram», який має посилання для доступу: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Зазначені Канали і Сторінки є доступними невизначеному колу осіб.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Зазначене положення також кореспондується в статті 200 ЦК України.

У відповідності до статті 20 Закону України «Про інформацію», за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

За такого, суд вважає встановленим, що відкритість веб-сторінок в мережі Інтернет, які забезпечують доступ до Каналів і Сторінок на яких оприлюднена оспорювана інформація за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_20, ІНФОРМАЦІЯ_8, підтверджує можливість без перешкод для необженого кола користувачів перейти за посиланнями на веб-сторінки цих ресурсів та ознайомитись з розміщеною інформацією, отже є публічною інформацією, поширеною в мережі Інтернет, що прирівнюється до засобів масової інформації.

У відповідності до частин 1, 2 статті 22 Закону України "Про інформацію", масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації".

Визначення поняття "аудіовізуальна інформація" міститься у статті 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", відповідно до якої "аудіовізуальна інформація - будь-які сигнали, що сприймаються зоровими і слуховими рецепторами людинита ідентифікуються як повідомлення про події, факти, явища, процеси, відомості про осіб, а також коментарі (думки) про них, що передаються за допомогою зображень та звуків".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації», «Інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами».

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у Постанові від 15 червня 2022 року по cправі №910/13849/21, згідно якого інформація яка поширюються через мережу інтернет орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. Інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, а відповідно є засобом масової інформації.

Відповідно до Всиновку експерта Одеського НДІСЕ № 22-5509 від 14.04.2023 року за результатами проведення судової лінгвістичної(семантико-текстуальної) експертизи ( який складено на замовлення сторони позивача відповідно до вимог п. 7 ст. 102 та п. 5 ст. 106 Цивільно-процесуального кодексу України , експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України) викладені наступні висновки.

Негативна інформація щодо ОСОБА_23 , текст якої зафіксовано на роздруківках, актах відтворень і електронних доказах доданих до заяви:

-ІНФОРМАЦІЯ_1, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:42, на каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_6 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16:07, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », мессенджері «Telegram»;

ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:43, на сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook»;

- ІНФОРМАЦІЯ_8 опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі «

ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram»;

-ІНФОРМАЦІЯ_8, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в мессенджері «Telegram» наявна в висловлюваннях:

Без конкурсу, за спрощено процедурою, керівником ТУ ІНФОРМАЦІЯ_7 в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом-безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів.

Українські військові героїчно стримують рашистський прорив на Миколаївському напрямку точно не для того, щоб ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеській регіон.

У текстах, які зафіксовано на роздруківках, актах відтворень і електронних доказах доданих до заяви:

-ІНФОРМАЦІЯ_21, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:42, на каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_6 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_11 , на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:43, на сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook»;

- ІНФОРМАЦІЯ_8 опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram»;

-ІНФОРМАЦІЯ_22, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в мессенджері «Telegram» наявні як оцінні судження так і фактичні твердження. Фактичними твердженнями є такі висловлювання:

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітика 10-15 тис.дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6-керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15000 доларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.

Цю інформацію я особисто доносив до відома директора БЕБ ОСОБА_31 . Також вона системно висвітлювалась в ЗМ1.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом (...).

Тексти, які зафіксовано на роздруківках, актах відтворень і електронних доказах доданих до заяви:

-ІНФОРМАЦІЯ_21, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:42, на каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_6 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_11 , на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », мессенджері «Telegram»;

ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:43, на сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook»;

- ІНФОРМАЦІЯ_8 опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram»;

-ІНФОРМАЦІЯ_22, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в мессенджері «Telegram» є інформацією, яка має публічний характер.

Об`єктивний зміст висловлювань, які зафіксовано на роздруківках, актах відтворень і електронних доказах доданих до заяви:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:42, на каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_6 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16:07, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », мессенджері «Telegram»;

- ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:43, на сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook»;

- ІНФОРМАЦІЯ_8 опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі «

ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram»;

-ІНФОРМАЦІЯ_22, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:28, на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в мессенджері «Telegram» зафіксовано у дослідницький частині даного висновку.

Експертом встановлено, що досліджуваний текст складений українською мовою в публіцистичному стилі мовлення. У тексті відобразився вищий за середній ступінь розвитку всіх писемно- мовленнєвих навичок на рівні правильності мови. Наданий на дослідження текст є цілісним. Кожна з його частин є невід`ємною частиною цілого. Загалом текст є викладенням позиції мовця щодо роботи БЕБ загалом, а також БЕБ у Миколаївській області, БЕБ в Одеській області та його керівника ОСОБА_24 .

Негативна інформація у відношенні конкретної особи передбачає наведення висловлювання, зміст яких вказує на властивості, якості, призначення тощо, які не викликають схвалення, а заслуговують на осуд. Зважаючи на це, негативна інформація щодо ОСОБА_25 наявна в таких висловлюваннях:

Без конкурсу, за спрощеною процедурою, керівником ТУ Бюро економічної безпеки України в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області.

Досвідчений, а, е. Який мас досвід (у 1 знач.), великі знання в якій-небудь галузі і т. ін.

Схема - 1. Спрощене зображення в загальних рисах системи, будови чого-небудь або взаємо розташування, зв`язку частин чогось. || План побудови, організації чого-небудь. 2. Виклад, опис, зображення чого-небудь у загальних, основних рисах, без деталізації, подробиць. || Готова трафаретна формула чого-небудь; чийсь образ у спрощеному, збідненому вигляді. 3. Графічне зображення умовними символами структури якого-небудь об`єкта. 4. Графічний документ, на якому показані у вигляді умовних зображень або позначень складові частини виробу (системи) та зв`язки між ними

Лексема «схемник» утворена від іменника «схема» за допомогою суфікса -ник для позначення назви особи, яка створює схеми. Об`єктивним змістом даного висловлювання є інформація, що ОСОБА_26 є особою, що створює певні невизначені схеми.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом-безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

Кошмарити - залякувати, мучити, притісняти, тролити.

Кришувати розм. чинити заступництво, опіку у переважно, негативних справах

За об`єктивним змістом це висловлювання містить інформацію щодо негативної діяльності ОСОБА_6 , зокрема діяльності пов`язаної з контрабандою наркотичних засобів в Одесі.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Кришувати розм. чинити заступництво, опіку у переважно, негативних справах.

Працювати неперех. виконувати які-небудь обов`язки, перебувати десь на роботі, на службі.

У тексті лексеми «скрутки», «конверти», «фіктози» вжиті в переносному значенні, на що вказують лапки і не ідентифікуються в словниках, але за своїм об`єктивним значенням мають на меті вказати на те, що ОСОБА_6 використовує нелегальні способи для особистого збагачення у місті Миколаїв.

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів.

Купувати - перех. 1. Придбавати за гроші.розм. 2. Привертати па свій бік підкупом, хабаром; підкуповувати.перен., фам. 3.Обдурювати.

Об`єктивним змістом данного висловлювання є інформація, що ОСОБА_6 незаконно посів посаду начальника БЕБ у місті Миколаїв.

Воювати ОСОБА_6 не збирався. Та і які можуть бути гроші у прифронтовому місті. Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_4 .

Пограбування - Дія за значенням пограбувати.

Пограбувати розбійницьким нападом відняти що-небудь у когось, викрасти щось.

Кошмарити - залякувати, мучити, притісняти, тролити. Префікс «до» вказує на кінець раніше незавершеної дії.

Об`єктивним змістом даного висловлювання є інформація щодо намірів ОСОБА_6 продовжити свою протизаконну діяльність в Одесі.

Українські військові героїчно стримують ришистський прорив на Миколаївському напрямку точно не для того, щоб ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеській регіон.

Грабувати - перен. нещадно експлуатувати, розорювати податками, стягненнями, поборами.

Об`єктивним змістом даного висловлювання є негативна інформація щодо діяльності ОСОБА_6 в Одеському регіоні.

Наданий для аналізу текст засвідчує, що на семантичному рівні він містить характеристику діяльності БЕБ, зокрема його директора, а також керівника ТУ Бюро економічної безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 .

Логіко-змістовий аналіз досліджуваного тексту показав, що висловлювання, які в ньому наявні, мають стверджувальний характер. Вони містять основні думки та тези, в яких комунікатор, вживаючи дієслова та дієслівні форми минулого та теперішнього часу, констатує, що події відбулися і продовжують відбуватися, вказує на існування певних фактів, оцінює їх та викладає думки у формі оповіді про певні обставини чи події.

Шляхом лексико-семантичного аналізу було встановлено, що наступні висловлювання є фактичними твердженнями:

Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітика 10-15 тис.дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6-керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15000 доларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.

Цю інформацію я особисто доносив до відома директора БЕБ ОСОБА_31 . Також вона системно висвітлюватись в ЗМІ.

Інформація подана як фактична за винятком таких висловлювань:

Без конкурсу, за спрощено процедурою, керівником ТУ Бюро економічної безпеки України в Одеській області призначили досвідченого схемника ОСОБА_9 , який раніше обіймав посаду начальника ДФС у Миколаївській області.

Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарне бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.

У наведеному висловлюванні наявна фактична й оцінна інформація, оскільки висловлювання є поліпредикативною синтаксичною конструкцією (складним безсполучниковим реченням), що відповідає кільком ситуаціям об`єктивної дійсності.

Перша частина висловлювання, що містить констатацію факту «одеські бізнесмени його добре пам`ятають» є фактичним твердженням, оскільки мовець вказує на вияв ознаки за дією:

Добре - Уживається для підкреслення важливості, значності кількісного визначення міри часу, простору.

Проте друга частина висловлювання «тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці» містить лексеми з оцінною семантикою.

Безмежно - присл. до безмежний. 1. який не має видимих меж; безкраїй, безконечний. 2. перен. надзвичайно сильний, глибокий (про почуття).

Використання оцінної лексеми «безмежно» з метою окреслити великі масштаби негативної діяльності ОСОБА_6 .

Кошмарити - залякувати, мучити, притісняти. тролити.

Кришувати. - розм. Чинити заступництво, опіку у переважно негативних справах, з боку провоохоронних або кримінальних структур. Лексема є росіянізмом, оскільки походить від російського слова «крыша», вжитому в жаргонному значенні:

Крыша - жарг. покровительствующее лицо, организация или преступная группировка, защищающие коммерческие предприятия от претензий со стороны государственных органов и посягательств со стороны других криминальных структур.

Мовець дає негативну оцінку діям особи, названою за прізвищем « ОСОБА_6 », оцінюючи цю діяльність як масштабну і характеризуючи її за допомогою таких лексем, як «кришувати» і «кошмарити», що мають у значенні семи негативно-оцінного характеру.

Отже, наведене висловлювання містить фактичне твердження та оцінне судження.

У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози.

Старанно присл. до старанний - який дбайливо, ретельно, щиро виконує що-небудь, ставиться до чогось; дбайливий, ретельний.

Кришувати. - розм. Чинити заступництво, опіку у переважно негативних справах, з боку провоохоронних або кримінальних структур.

Нелегальний - Заборонений законом; підпільний, незаконний.

«Попрацював» (вживання лапок вказує на переносне значення лексеми) - Працювати якийсь час.

Використання оцінної лексеми «старанно» щодо дієслова «попрацювати», вжитого в переносному значенні, вказує на діаметрально протилежну оцінку, висловлену мовцем, тобто негативно оцінюється діяльність ОСОБА_6 в Миколаєві.

Воювати ОСОБА_6 не збирався. Та і які можуть бути гроші у прифронтовому місті. Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_4 .

За лексикографічним джерелами:

Миттєво присл. до миттєвий - 1. який триває, існує лише мить; короткочасний, скороминущий. 2. Який має відбутися, статися швидко, раптово.

Перекинувся - тут у значенні. Переміщаючись, охоплювати кого-, що-небудь по черзі, одне за одним, дедалі більше// Поширюватися, переходити, переноситися від кого-, чого-небудь на інших, на інше, все далі.

Пограбування - від дієслова Пограбувати - Розбійницьким нападом відняти що- небудь у когось, викрасти щось.

Докошмарити - залякувати, мучити, притісняти, тролити. Префікс «до» вказує на завершення дії, визначеної в значенні лексеми.

У висловлюванні наявна негативна оцінка дій особи, названої за прізвищем ОСОБА_6 , щодо її переміщення до Одеси з метою розбійницького нападу і залякування бізнесу.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, інформація, про спростування якої заявлено вимогу, повинна стосуватися саме тієї фізичної чи юридичної особи, що є позиваем у справі. Тому при розгляді і вирішенні спору суди повинні достеменно установити, чи оспорювана інформація стосується саме позивача у справі і завдає шкоди саме його діловій репутації.

Як підтверджується Біографічною довідкою відносно ОСОБА_1 , наданою керівником відділу персоналу ТУ БЕБ в Одеській області, з лютого 2007 року по липень 2014 року ОСОБА_1 працював на керівних посадах (заступник начальник/ начальник) Управління ДСБЕЗ ГУ МВС України в Одеській області; з травня 2021 року по листопад 2021 року він займав посаду заступника начальника ГУ - начальник Управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Миколаївській області; на підставі наказу від 07.07.2022 року за №274к ОСОБА_1 призначено на посаду керівника Територіального управління БЕБ в Одеській області.

Отже, наявними матеріалами справи поза розумним сумнівом підтверджуєтбься, що оспорювна інформація стосється безпосередньо позивача у справі ОСОБА_1 , який на час звернення до суду перебував на посаді керівника Територіального управління БЕБ в Одеській області, раніше працював на посаді начальника Управління ДСБЕЗ ГУ МВС України в Одеській області та начальника ДФС у Миколаївській області.

В п.12 Постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Частиною першоюстатті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Крім того, відповідно до частини першоїстатті 11 ЦК Україницивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4).

Застаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі "Буланов та Купчик проти України" від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутій проти Хорватії" (KutitvCroatia), N 48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі "Артіко проти Італії" (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 32), визначає, щоКонвенція про захист прав людини і основоположних свободпризначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права`вебсайт сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси вебсайту і (або) облікового запису власника цього вебсайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; вебсторінка складова частинавебсайту, що може містити дані, лектронну (цифрову) інформацію, інші об`єктиавторського права і (або) суміжних прав тощо; власник вебсайту особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використаннявебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу; власник вебсторінки особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення вебсторінки на вебсайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої вебсторінки. Власник вебсайту не є власником вебсторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника вебсайту, розміщувати інформацію на вебсторінці та управляти нею.

Отже, автором публікацій і дописів на персональній вебсторінці у соціальній мережі «Facebook» є власник вебсторінки, який незалежно від власника вебсайту розміщує інформацію на вебсторінці та управляє нею. Власник соціальної мережі «Facebook» не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником вебсайту, недостовірність якої доводить позивач.

Верховний Суд у подібних справах у випадку поширення інформації через соціальні мережі не вказує на необхідність залучення власника вебсайту як співвідповідача. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 1 червня 2022 року у справі No 713/1710/19 (провадження No 61-9016св20)

Так, оспорювана інформація відносно позивача поширена у публікаціях, оприлюднених на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_10 », в мессенджері «Telegram», режим доступу до якої за посиланням веб-сторінки: ІНФОРМАЦІЯ_1; на Каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5», в мессенджері «Telegram»: режим доступу до якої за посиланням веб-сторінки: ІНФОРМАЦІЯ_6; на Сторінці «ОСОБА_10», в соціальній мережі «Facebook»; на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram», режим доступу до якої за посиланням веб-сторінки: « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Так, на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_23 створено сторінку користувача з іменем: « ОСОБА_22 », що доступна за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_20, на якій розміщені, зокрема, наступні ідентифікатори - Telegram-канал: ІНФОРМАЦІЯ_1; Instagram-сторінка: ІНФОРМАЦІЯ_24; місце роботи: Збройні Сили України (з 12.11.2022 по теперішній час), Заступник голови РГК Бюро економічної безпеки України (з 26.07.2022 по теперішній час); освіта: НУК (колишній НКІ) ім. Макарова; місто проживання: Миколаїв; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_12 , міститься його фото.

Ці дані надають можливість ідентифікувати автора вказаної бпублікації як відповідача по справі. Доказів протидлежного останній суду не надав і на такі не посилався.

Так, на веб-сайті Telegram: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 створені, зокрема, наступні Telegram-канали:

- з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_10 ", доступний за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1, на якому розміщена, зокрема, наступна інформація: "Повідомляйте про схеми, шахрайські діі, та викривайте разом з нами зрадників України. Анонімність гарантую. ІНФОРМАЦІЯ_14 ";

- з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", доступний за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6, на якому розміщена, зокрема, наступна інформація: "Публічний канал членів конкурсних комісій Бюро економічної безпеки делегованих Радою громадського контролю. ОСОБА_33: ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 : ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_22 : ІНФОРМАЦІЯ_16 ";

- з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", доступний за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_8, на якому розміщена, зокрема, наступна інформація: "все про ІНФОРМАЦІЯ_7; офіційні і неофіційні новини без цензури; чат: ІНФОРМАЦІЯ_17 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ".

Як підтверджується протоколом огляду веб-сторінки Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_10» в мессенджері «Telegram», доступ до якої за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , №1 від 10.10.2022 року , на цьому Каналі « ОСОБА_21 » міститься зображення акаунту, на якому зображений за підписом ОСОБА_22 - відповідач по справі.

Доказів того, що автором вказаної оспорюваної публікації , а також власником облікового запису Каналу « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram», на якому оприлюднена ця публікація, є не ОСОБА_2 ,, а інша особа - суду не надано.

Протоколом огляду веб-сторінки Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_5», в мессенджері «Telegram», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 , №2 від 10.10.2022 року встановлено, що в описі Каналу значиться наступна інформація: «Публічний канал членів конкурсних комісій Бюро економічної безпеки делегованих Радою громадського контролю. ОСОБА_33:ІНФОРМАЦІЯ_29 ОСОБА_30 :ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_22 : ІНФОРМАЦІЯ_16 ».

Особа, яка зображена на фото у оспорюваній публікації оприлюдненій у Каналі ІНФОРМАЦІЯ_4 за підписом - « ОСОБА_22 , Член конкурсної комісії від РГК», ідентична особі, оприлюдненій на вищевказаних публікаціях, за підписом: « ІНФОРМАЦІЯ_10 »- і є відповідчаем по справі.

За такого, суд вважає доведеним, що автором цієї публікації , як і власником облікового запису Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_5», в мессенджері «Telegram», на якому оприлюднена ця публікація, є ОСОБА_2 , якого обрано членом Конкурсної комісії від Ради громадського контролю при БЕБ України.

Як підтверджується протоколом огляду веб-сторінки Каналу «ІНФОРМАЦІЯ_7», в мессенджері «Telegram», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 , №5 від 21.10.2022 року встановлено, що в опису Каналу значиться наступна інформація: «все про Бюро економічної безпеки Україниофіційні і неофіційні новини без цензури». Здійснюючи огляд Каналу встановлено, що на ньому оприлюднені Публікації , які на початку містять інформацію, як автора: « ОСОБА_2 , заступник голови РГК БЕБ і член конкурсної комісії в БЕБ», а також наявні публікації про його діяльність.

Як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.04.2023 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 27.03.2023 року, ОСОБА_2 є членом Ради громадського контролю БЕБ, яка утворена на виконання ч.1 ст. 34 ЗУ «Про ІНФОРМАЦІЯ_7», а також ОСОБА_2 є членом конкурсної комісії БЕБ України з проведення конкурсного відбору для зайняття вакантних посад державної служби категорії Б та В, яка утворена відповідно до повноважень Ради громадського контролю БЕБ,виконання ч.2 ст. 34 ЗУ «Про ІНФОРМАЦІЯ_7».

За такого, суд вважає встановленим, що автором всіх оспорюваних позивачем публікацій є відповідач ОСОБА_8 , вказане твердження відповідач не спростував жодним чином, незважаючи на неодноразові роз`яснення суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, у зазначеній відповіді БЕБ України повідомлено, що прийом документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі оголошеного наказом БЕБ від 16 лютого 2022 року № 37-к, мав тривати до 26 лютого 2022 року через Єдиний портал вакансій державної служби. 28 лютого 2022 року Національне агентство України з питань державної служби на своєму вебсайті поінформувало, що з 25 лютого 2022 року призупинено роботу Єдиного порталу вакансій державної служби, що вважається технічним збоєм, а аткож у зв`язку із військовою агресією російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року та введенням в Україні режиму воєнного стану.

Призупинення роботи Єдиного порталу вакансій державної служби та відсутністю у БЕБ доступу до нього з технічних причин, унеможливлює надання інформації про те, чи подавалась громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_19 заява про участь у конкурсі на зайняття посади керівника Територіального управління БЕБ у Миколаївській області. Враховуючи вищезазначене, списки кандидатів допущених до участі у конкурсі на зайняття посади керівника Територіального управління БЕБ у Миколаївській області не формувались та не оприлюднювались.

Також у відповіді зазначено, що нормами Закону та Порядку не передбачено оприлюднення списків кандидатів допущених до участі у конкурсі на зайняття посад державної служби.Надати інформацію, чи подавалась ОСОБА_1 відповідна заява на прийняття участі в конкурсі на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б», оголошеного БЕБ України з відбору зокрема саме керівника Територіального управління БЕБ в Миколаївській області, або відповідна заява, заповнена особова картка встановленого зразка та документів, на призначення саме керівником Територіального управління БЕБ в Миколаївській області, в період введеного на території України воєнного стану не є можливим.

Отже, зважаючи на призупинення роботи Єдиного порталу вакансій державної служби з 25 лютого 2022 року, враховуючи , що законодавством про державну службу не передбачено оприлюднення списку кандидатів для участі у конкурсі для посад державної служби категорій «Б» і «В», суд приходить до висновку, що інформація, поширена відповідачем у вкзаних публікаціях щодо подання ОСОБА_1 відповідної заяви на участь у конкурсі та/або призначення його на посаду керівника ТУ БЕБ в Миколаївській області, на час розгляду справи не може бути ані підтверджена, ані спростована, а затакого не може вважатися недостовірною. Крім того, вказана інформація жодним чином не порушує права позивача, а отже не підлягає спростуванню в порядку захисту честі , гідності та ділової репутації.

Зокрема, у ст.12 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї від 10.12.1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання в його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права ООН від 16.12.1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканість його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь та репутацію (п. 1 ст. 17).

Статтею 19 Декларації проголошене право кожної людини на свободу переконань i на вiльне їх виявлення; це право включає свободу безперешкодно дотримуватися своїх переконань та свободу шукати, одержувати i поширювати iнформацiю та ідеї будь-якими засобами i незалежно вiд державних кордонiв. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.

Статтею 3 Конституції Українизакріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч.1ст.34 Конституції України). При цьому, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (ч. 2ст. 34 Конституції України). Аналогічні положення містяться і в ч. 1ст. 302ЦК України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самогосебе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення вмережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 Постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Пунктом 9 цієї Постанови встановлено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 12 зазначеної Постанови).

Пунктом 15цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що «юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право» ( Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. в справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні).

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачами інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно з частиною третьоюстатті 277 ЦК Українинегативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Відтак, при підтвердженні факту оприлюднення та поширення інформації, наступним основним питанням, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Тому за змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності(на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

При цьому межа допустимої критики щодо публічної особи визначається з урахуванням конкретних обставин і може бути ширшою, ніж щодо приватної особи. Тому публічна особа має бути готовою виявляти більшу толерантність до висловлювань засобів масової інформації.

Аналізуючи вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, що стосуються інформації, розміщеної відповідачем 17 вересня 2020 року у формі фактичних тверджень (даних), які не можна кваліфікувати як оціночні судження, з огляду на використання мовних оборотів, застосованих у ній.

За змістом статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Таким чином, згідностатті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положеньстатті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права.

При цьому слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованогостатті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до частин 1,2 статті 30 Закону "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка поширюється будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з другого - була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тому за обставин цієї справи , підлягає вирішенню питання щодо дотримання при поширенні інформації презумпції невинуватості, а саме звинувачення у вчиненні злочину у загальному контексті викладеної оспорюваної інформації на сторінці відповідача ОСОБА_2 у мережі фейсбук та наведених Телеграм-каналах.

Наданими позивачем доказами та загальноприйнятним тлумаченням змісту цієї інформації підтверджується, що поширена відповідачем інформація не є оціночними судженнями, а містить констатацію фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВП Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, який вона зробила при розгляді справи №904/4494/18, вказавши, що доводи відповідача про оціночний характер інформації спростовуються її змістом, оскільки ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, а також у постанові Верховного Суду від 8 травня 2019 року при розгляді справи №761/37180/17, у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року при розгляді справи № 490/7546/19.

Доказів того, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за будь-які кримінальні правопорушення при здійсненні безпосередньо покладених на нього обов`язків при перебуванні на певних посадах керівника відповідних підтрозділів органів МВС чи ДФС України, відповідачем не були надані ні суду, ні зазначені у відповідних публікаціях, більш того, спростовуються даними ГУНП в Миколаївській області та Офісу Генерального прокурора станом на 24 жовтня 2022 року , ГУНП в Одеській області Головного слідчого управління СБУ від 19.10.2022 року.

Такої позиції дотримується і Європейський Суд, який у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правило презумпції невинуватості у загальному сенсі означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який відповідно до статтів 124 Конституції України є носієм судової влади, що здійснює правосуддя. Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

При цьому Європейський Суд констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила . Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (рішення Європейського Суду від 10 вересня 2009 року (набуло статус остаточного 10 березня 2010 року) у справі "Шагін проти України", п. 81; рішення у справі "Ізмаїлов та інші проти Росії" від 24 квітня 2008 року та інші).

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46).

У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» зазначено, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за межі лише кримінального процесу.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)).

Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 484/2781/19-ц (провадження № 61-13499св20).

Вирішуючи питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (справа «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд визначає, що поширена оспорювана інформація ОСОБА_2 у оспорюваних публікаціях відносно позивача є інформацією про певний факт, містить конкретні життєві обставини, фактичні твердження - тобто фактичним твердженням, а не оціночним судженням, оскільки вона стосується конкретної інформації про події, які містять ознаки кримінальних правопорушень (… ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.У ОСОБА_5 …. кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози. … ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 …. для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити … ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон).

Отже, що зміст і характер вище дослідженої інформації свідчить про наявність фактів, а тому така інформація не може вважатися оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Позивач подав докази та довів перед судом недостовірність поширеної інформації щодо вчинення ним кримінально-карних діянь, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачеві, який достовірність поширеної ним інформації не довів (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року).

Проаналізувавши інформацію, наведену у спірних публікаціях в соціальній мережі «Fасebоок» та телеграм-каналах, а також характер використаних при її викладенні мовних засобів, суд приходить до висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватися як оціночні судження, з огляду на використання мовних оборотів, застосованих у ній.

Це також підтверджується наявним в матеріалах справи висновком експерта.

Отже, із мовного наповнення наведених речень вбачається, що вони містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, і очевидно, що змістовне спрямування зазначених фрагментів статті є негативним та подане саме у формі фактичних даних.

Враховуючи встановлені обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі, на недоторканність ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд доходить до висновку про необхідність визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, вищезазначеної частини інформації стосовно ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 на своєї сторінці в мережі фейсбук та вказаних телеграм-каналах, яка викладена 05 та 06 жовтня 2022 року, оскільки вона містить фактичні твердження про вчинення позивачем з використанням службових повноважень протизаконних дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України.

При цьому суд керується тим, що зазначена частина інформації складена відповідачем, містить конкретну інформацію про вчинення позивачем злочинів і порушення ним законодавства, які ним не доведені, та за своїм змістом не є відомостями про недодержання позивачем як посадовою особою будь-яких законів, що потребує перевірки.

Зміст повідомлення свідчать про те, що негативна інформація стосовно позивача доведена до невідомого кола користувачів мережі інтернет з метою формування негативної думки останніх щодо діяльності позивача.

Отже позивачем доведено факт поширення про нього в жовтні 2022 року негативної та недостовірної інформації про вчинення ним злочинів, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, і викладене не є оціночним судженням.

Таким чином суд вважає, що за відсутності вироку суду стосовно позивача поширення відповідачем зазначеної інформації порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача.

Суд погоджується з думкою представника позивача, що перебуваючи на відповідній посаді керівника правоохоронного органу, позивач має відповідну ділову репутацію, і поширення оспорюваної інформації порушує немайнові права позивача на честь,гідність та ділову репутацію, адже може негативно впливати на зниження цінності особи позивача у суспільстві та як серед підлеглих підрозділу, керівником якого він є, так і серед його керівництва. Також поширенням вказаної інформації створюється негативна соціальна оцінка особи позивача в очах оточуючих, принизивши його честь.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Суд враховує, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх тверджень , навіть витягів з ЄРДР про звернення будь-яких осіб чи виявлення фактів про вичнення позивачем певних кримінальних правопорушень.

При цьому, оспорювана інформація за встановленими у справі обставинами та поданими доказами не відповідає дійсності, за своїм змістом не є висловленням своїх суджень, адже викладена в стверджувальному характері як достовірновідома без посилання на те, що це власна думка чи судження, доведена до широкого кола осіб з певним обвинувальним ухилом та її зміст спрямований не створення негативного враження про особу позивача.

Хоча позивач і займає певну публічну посаду, однак, повинен забезпечуватися баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань з одного боку, яке не може бути безмежним й таким, що звільняло б від передбаченої законом, у цьому випадку цивільної відповідальності, та конституційними гарантіями іншої особи, права якої не можуть поглинатися тільки правом розповсюджувача інформації, та позбавляти її судового захисту на спростування недостовірної інформації про особу, в передбачений законом спосіб. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Судуд від 26 квітня 2022 року у справі № 760/12059/20.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 10серпня 2006 року усправі "Ляшко проти України", рішенні від 08 липня 1986 року усправі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту 2 статті 10 Конвенції застосовується не тільки до "інформації" чи "ідей", які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе "демократичне суспільство". Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.

Водночас, навіть у випадку, коли судження зводиться до суб`єктивної оцінки, пропорційність втручання може залежати від того, чи існують достатньо вагомі фактичні підстави для спростування судження, оскільки навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (рішеннявід 27 лютого 2001 року у справі "Джерусалем проти Австрії").

З наявних матеріалів справи, а саме відповідей ГУНП в Миколаївській області від 24.10.2022 року за №70-аз/24/1-2022, ГУНП в Одеській області від 19.10.2022 року за №4/1-Б-191/аз, Миколаївської обласної прокуратури від 18.10.2022 року за №09/2-1221-22, Одеської обласної прокуратури від 18.10.2022 року за №31/1/3-1969вих-22, вбачається, що згідно з інформацією з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вказаними правоохоронними органами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, не повідомлялось, як і не здійснювалось процесуальне керівництво органів прокуратури у кримінальних проваджень, за якими внесені відомості про вчинення ним кримінальних правопорушень.

Згідно листа Офісу Генерального прокурора від 24.10.2022 року за №25/3-1172 вих-22, станом на 19.10.2022 року, у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відсутні відомості , в яких міститься інформація про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , до кримінальної відповідальності.

Згідно листа Головного слідчого управління Служби безпеки України від 19.10.2022 року за №6/Б-1577/2, за даними ЄРДР станом на 19.10.2022 року кримінальні провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , слідчими органами безпеки не розслідуються.

Згідно листа Департаменту детективів внутрішньої безпеки та захисту працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.12.2022 року за №ТУ/18/0/181-22 , ОСОБА_1 повідомлено, що фактичних даних, які б підтверджували (або за допомогою яких можливо було б підтвердити) факти щодо вчинення ним неправомірних дій, під час перевірки не отримано.

Поза сумнівом поширення такої інформації та висловлення такого оціночного судження про позивача , враховуючи його чутливий до питань, пов`язаних із діловою репутацією, статус як керівника правоохоронного органу, сприяло формуванню негативного сприйняття особи позивача в суспільстві в усякому разі як недостатньо законослухняної та доброчесної, негативно відбилося на його діловій репутації, завдало шкоди - і не тільки формуванню суспільної думки про особисто позивача, але і про діяльність всього структурного підрозділу МВС України.

Не можуть слугувати виправданням таких дій відповідача і міркування, що ґрунтуються на факті перебування позивача на публічній службі, в тому сенсі, що в силу цих обставин позивач був більш відкритим для критики, яка в такій ситуації становила суспільний інтерес, позаяк і в такому разі факти, про які йдеться, повинні відповідати дійсності, але які не мають фактичної основи чи спотворюють факти, недопустимі ( до того ж відповідач навіть не скористався своїм правом звернутися до відповідних органів досудового слідства з заявою про внесення відповідних відомостей до ЄДРДР про нібито вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого КК України).

Такі дії порушують презумпцію невинуватості позивача, гарантовану статтею 6 Конвенції, статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України, впливають на соціальну оцінку особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на загальноприйнятих уявленнях щодо моралі, норм поведінки та ділових якостей, та є розповсюдженням недостовірної інформації.

Отже, діями відповідача порушуються право позивача на повагу до гідності та честі, а також на недоторканість ділової репутації (статті 297, 299 ЦК України).

У такому випадку вбачається, що стороною позивача доведено, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, тому вона є негативною, а відповідно підлягає визнанню недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.Таким чином, наведені висловлювання ОСОБА_2 є поширенням інформації (відомостей про факти) щодо позивача, яка не відповідає дійсності (є недостовірною) на час її розповсюдження, завдає шкоди особистим немайновим благам особи та підлягає спростуванню за правилами статті 277 ЦК.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" передбачено, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Відповідно до положень діючого законодавства спростування недостовірної інформації має здійснюватися у спосіб, в який вона була поширена, а саме шляхом покладення зобов`язання на відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом поширення на відповідних теленграм-каналах та сторінці в мережі Фейсбук Публікацій (повідомлень) наступного змісту: «Інформація, поширена ( за заначенням дати публікації та зазначення посилання на неї ) відносно ОСОБА_1 , є недостовірною» з опублікуванням резолютивної частини рішення суду - протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду - адже зобов`язання відповідача розмістити спростування на своїй сторніці та телеграм-каналах з викладенням резолютивної частини рішення суду є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Суд також надає оцінку меж допустимої критики стосовно позивача як публічної особи, яка є ширшою, ніж щодо окремої пересічної особи, та вказує, що поширена інформація стосується безпосередньо тверджень про певні факти та не може бути віднесена до оціночних суджень з урахуванням допустимої критики та оцінки роботи позивача як публічної особи.

Так, у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи, про право на недоторканність приватного життязазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 758/12586/15 (провадження № 61-38937св18) зазначено, що «право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку».

Разом з тим, у даній справі, ОСОБА_1 як посадова особа правоохоронного органу, може потенційно зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував або виконує свої функції, проте поширена щодо нього інформація стосується звинувачення у вчиненні злочинів, а не його публічної (службової) діяльності, поширена інформація стосується безпосередньо тверджень про певні факти та не може бути віднесена до оціночних суджень з урахуванням допустимої критики та оцінки роботи позивача, як публічної особи.

При цьому суд не погоджується з твердженнями представника позивача, що вказана інформація була поширена відповідачем відносно позивача як фізичної особи ( а не як відповідного посадовця) , оскільки не містить даних про безпосереднє виконання ним посадових ообов`язків - оскільки таке є хибним твердженням та не відповідає характеру поширеної інформації. Проте таке твердження представника позивача не впливає на характер спірних правовідносин сторін та не спростовує висновків суду та встановлених судом фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви .

Позивачем сплачено судовий збір при поданні позовної заяви з урахуванням чотирьох вимог немайнового характеру (спростування інформації) , які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Щодо витрат на правову допмогу, то враховуючи заяву представника відповідача, такі вимоги наразі судом не вирішуються та можуть бути вирішені в порядку ст. 141 ч.8 та ст. 270 ЦПК України.

При цьому, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає також до уваги вимоги зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 18, 79-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом зобов`язання спростувати недостовірну інформацію - задовольнити.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 :

у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_1 » ;

у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальний доступ: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

у Публікації , оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_4 на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_8 »,

наступного змісту: «Одеські бізнесмени його добре пам`ятають ще з часів ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 керував Одеським УБЕЗом - безмежно кошмарив бізнес, кришував контрабанду та контролював наркотрафік на одеській митниці.У ОСОБА_5 теж старанно «попрацював» - кришував нелегальні АЗС, «скрутки», «конверти», «фіктози» та різного роду схематози. Ще до початку війни ОСОБА_6 купив собі посаду начальника БЕБу в Миколаївській області і вже почав формувати команду з числа місцевих фіскалів та співробітників інших правоохоронних органів. Аналітик - 10-15 тис. дол., детектив - 20 тис. дол. Гроши збирали представники ОСОБА_6 - керівники однієї Миколаївської адвокатської контори. Виходить, що поки йде війна, росіяни можуть за 15 000 долларів отримати доступ до всіх українських реєстрів.». «…Тому він миттєво перекинувся до Одеси для повного пограбування одеського бізнесу, який він ще не встиг докошмарити за часів ОСОБА_7 », «… ОСОБА_6 було комфортніше грабувати Одеський регіон».

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом поширення на Каналі « ОСОБА_21 », в мессенджері «Telegram», Публікацію (повідомлення) наступного змісту: «Інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 у Публікації за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_1 » відносно ОСОБА_1 , є недостовірною» з опублікуванням резолютивної частини рішення суду - протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом поширення на Сторінці « ОСОБА_22 », в соціальній мережі «Facebook», Публікацію (повідомлення) наступного змісту: «Інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 у публікації за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальний доступ: «ІНФОРМАЦІЯ_30» відносно ОСОБА_1 , є недостовірною», з опублікуванням резолютивної частини рішення суду - протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом поширення на Каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5», в мессенджері «Telegram», Публікацію (повідомлення) наступного змісту: «Інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 у Публікації за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_6 » відносно ОСОБА_1 , є недостовірною", з опублікуванням резолютивної частини рішення суду - протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом поширення на Каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7», в мессенджері «Telegram», Публікацію (повідомлення) наступного змісту: «Інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 у публікації за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_8 » відносно ОСОБА_1 , є недостовірною», з опублікуванням резолютивної частини рішення суду - протягом 10-ти днів з дати набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 4380 грн 29 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішеняя суду складено 15 січня 2024 року.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО