Справа № 182/465/24
Провадження № 2/0182/1378/2024
У Х В А Л А

Іменем України

31.01.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, Кобеляцька- Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про витребування безпідставно отриманих коштів.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 грудня 2021 року відповідачка звернулась до ОСОБА_2 з проханням надати їй в борг грошові кошти в розмірі 5 000 грн. 00 коп., які, з усної домовленості, ним було направлено їй шляхом грошового переказу із зобов`язанням повернути суму боргу в строк до 01 вересня 2022 року. Пізніше відповідачка повторно звернулась до ОСОБА_2 з аналогічним проханням і 13 березня 2022 року ним знову було перераховано на її картковий рахунок 5 361 грн. 00 коп., а 29 липня 2022 року 10 388 грн. 00 коп. Таким чином, за період з 18 грудня 2021 року по 29 липня 2022 року ОСОБА_2 на рахунок відповідачки було здійснено переказ на загальну суму 20 749 грн. 00 коп. Сума боргу відповідачкою в строк домовленості (не пізніше 01 вересня 2022 року) не повернута, тому, у відповідності до ст.1212 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду та просить дану суму стягнути в примусовому порядку.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя приходить до наступного

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на підставу звернення до суду з даним позовом, посилається на те, що 18 грудня 2021 року відповідачка звернулась до ОСОБА_2 з проханням надати їй в борг грошові кошти в розмірі 5 000 грн. 00 коп., які, з усної домовленості, ним було направлено їй шляхом грошового переказу із зобов`язанням повернути суму боргу в строк до 01 вересня 2022 року. Пізніше відповідачка повторно звернулась до ОСОБА_2 з аналогічним проханням і 13 березня 2022 року ним знову було перераховано на її картковий рахунок 5 361 грн. 00 коп., а 29 липня 2022 року 10 388 грн. 00 коп. Таким чином, за період з 18 грудня 2021 року по 29 липня 2022 року ОСОБА_2 на рахунок відповідачки було здійснено переказ на загальну суму 20 749 грн. 00 коп. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 19 грудня 2022 року ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року в задоволенні позовних вимог йому було відмовлено. Вищевказане рішення суду законної сили не набрало, на сьогоднішній день в апеляційному порядку оскаржене не було, однак, представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_2 , 26 січня 2024 року повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , зазначивши аналогічні обставини та суми до стягнення.

Суд акцентує увагу на тому, що фактично спір між сторонами судом вже було вирішено, позивачу в задоволенні позову про стягнення боргу було відмовлено. Однак, позивач знову звернувся до суду з аналогічним позовом з тих же обставин та до того ж відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально - правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто, яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Зі змісту поданого позову вбачається, що спір між ОСОБА_2 - з однієї сторони та ОСОБА_3 - з іншої виник з приводу неповернення останньою суми боргу. При цьому, Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області в рамках даної справи було витребувано рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року, у відповідності до якого вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості вже було вирішено, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Позивач рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року в апеляційному провадженні не оскаржив, а повторно звернувся до Нікопольського міськрайонного суду фактично з аналогічним позовом.

Таким чином, суддя вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом 26 січня 2024 року, порушив вимоги закону, оскільки спір між ним та ОСОБА_3 судом першої інстанції вже вирішено по суті, хоча рішення законної сили не набрало та в апеляційному порядку оскаржено не було.

Тому, враховуючи той факт, що між одними й тими ж сторонами наявний спір про той самий предмет і з тих самих підстав, суд, враховуючи дану обставину, вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити з підстав п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.3 ст.186 ЦПК)

Відповідно до ч.4 ст.186 ЦПК України, ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали, позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування безпідставно триманих коштів, необхідно відмовити на підставі п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування безпідставно триманих коштів.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал