ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1131/24 Справа № 409/3543/12 Суддя у 1-й інстанції - Кір`як А.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

20 квітня 2012 року ПАТ "ПУМБ" до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь «Перший Український Міжнародний Банк»: - 129 612 (сто двадцять дев`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень, 12 коп - у відшкодування заборгованості за кредитним договором № 6223508 від 02.04.2008 року та Договором поруки №6224595 від 02.04.2008 року; - 1296 (одну тисячу двісті дев`яносто шість) гривень 12 коп у відшкодування витрат по сплаті судового збору;

Свої позовні вимоги, обґрунтував тим, що 02 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №6223508. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 82 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом на строки, визначенні Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача 1 між Банком та ОСОБА_1 02 квітня 2008 року був укладений договір поруки № 6224595, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору; нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що позичальник -за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань -в повному об`ємі. Але позичальником не виконуються зобов`язання по поверненню суми кредиту та сплаті процентів у термін, визначений договором. Станом на 12.03.2012 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед Банком складається з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним та штрафів за порушення умов кредитного договору і становить 129 612, 12 грн. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»: 129 612 (сто двадцять дев`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень, 12 коп - у відшкодування заборгованості за кредитним договором № 6223508 від 02.04.2008 року та Договором поруки №6224595 від 02.04.2008 року; 1296 (одну тисячу двісті дев`яносто шість) гривень 12 коп у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.54-55).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», відповідач - ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 409/3543/12 за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки (а.с.70-71).

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 (а.с.74-77).

Позивач по справі АТ "ПУМБ" скористалось своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №6223508, що підтверджується копією договору.

Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 82 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом на строки, визначенні Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача 1 між Банком та ОСОБА_1 02 квітня 2008 року був укладений договір поруки № 6224595, що підтверджується копією договору поруки.

Згідно даного договору поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору; нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що позичальник -за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі.

Але позичальником не виконуються зобов`язання по поверненню суми кредиту та сплаті процентів у термін, визначений договором.

Станом на 12.03.2012 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед Банком складається з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним та штрафів за порушення умов кредитного договору і становить 129 612, 12 грн, що підтверджується довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором №6223508 від 02.04.2008р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обов`язку відповідачів, як солідарних боржників, сплатити заборгованість за кредитним договором.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині позовних вимог до поручителя, тому в іншій частині судом не переглядається.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу вимог ч.1 ст.559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Разом з тим регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред`явлення вимоги» та «пред`явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі №6-1451цс16.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі №761/19619/14.

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення усіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватись припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Схожий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №2-1169/11.

З матеріалів вбачається, що відповідно до вимог пункту 6 договору поруки, порука припиняється з припиненням Зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Матеріалами справи підтверджено, що АТ "ПУМБ" направив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту 31 серпня 2010 року.

АТ "ПУМБ" звернувся до суду з даним позовом 20.04.2012 року, тобто через 20 місяців після припинення дії поруки, або через 14 місяців після закінчення строку звернення до суду, тобто, позивачем порушено строк звернення до суду з позовом до поручителя.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, що відповідальність поручителя за договором поруки №6224595 від 02.04.2008 року була припинена з 28.02.2012 в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України, а тому підстав для стягнення заборгованості, яке виникло на підставі основного зобов`язання за кредитним договором №6223508 від 02.04.2008 року із ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням зазначеного, рішення суду підлягає скасуванню в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом вимог процесуального законодавства щодо належного його повідомлення про розгляд справи.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачам надсилались судові повістки та судові повідомлення про зазначення часу та місця розгляді справи, проте за закінченням терміну зберігання повернулись на адресу суду без вручення, при цьому судом встановлено, що адреса на яку надсилались кореспонденція відповідає адресі зазначеній апелянтом в апеляційній скарзі ( а.с. 51,52).

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Окрім цього, відповідно до положень ч.13 ст. 141 ЦПК України з АТ "ПУМБ" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору під час звернення у суд і апеляційною скаргою в розмірі 1944,19 грн. (а.с.77а).

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року - скасувати в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки та відмовити в їх задоволенні.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1944, 19 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна