Справа № 523/8865/23
Провадження №2/523/2017/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Пересипська (колишня Суворовська) районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування звернулась до суду з позовною заявою в якій просить відібрати від ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини її заробітку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з позивачем за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) разом проживають її діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно акту обстеження було встановлено, що кімната в якій проживає відповідачка разом з дітьми, брудна, речі розкидані, всюди безлад, санітарно-гігієнічні норми не дотримані, у приміщені повзають таргани, не створені належні умови для проживання дітей, у наявності лише одне ліжко для 3-х дітей, відсутні необхідні продукти харчування. Згідно отриманої інформації, малолітній ОСОБА_5 , який є учнем 5-го класу не відвідує онлайн заняття більше 10 днів, а також систематично пропускає заняття без поважних на те причин. Родина веде асоціальний спосіб життя, квартира знаходиться у антисанітарному стані, діти не доглянуті, батьки проживають за рахунок виплат на дітей. На підставі вказаних обставин позивачем було негайно відібрано дітей від матері та доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня №2» ОМР з метою проведення медичного обстеження, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 влаштовано до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко». На думку позивача перебування дітей разом з матір`ю загрожує їх життю та здоров`ю. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 16.06.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник служби у справах дітей Одеської міської ради вважала, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позивних вимог посилаючись на те, що вона на теперішній час змінила свою поведінку та ставлення до дітей. На теперішній час вона здійснила ремонт житлового приміщення, облаштувала місця відпочинку дітей, влаштувалась на роботу, має позитивну характеристику за місцем проживання.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що у ОСОБА_1 народилися діти:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості про батька дітей були записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу (СК) України, тобто за вказівкою матері дітей.

ОСОБА_1 та троє її малолітніх дітей проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

21.03.2023р. спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі був здійснений візит за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого був складений акту обстеження житлово - побутових умов, в якому зазначено, що сім`я ОСОБА_6 проживає у гуртожитку, займає одну кімнату, кухня та туалет загального користування. У кімнаті брудно, речі розкидані, всюди безлад, санітарно-гігієнічні норми не дотримані, у приміщенні повзають таргани, не створені належні умови для проживання дітей, у наявності лише одне ліжко для 3-х дітей, відсутні необхідні продукти харчування.

Згідно з поясненням сусіда ОСОБА_7 , батьки дітей ОСОБА_6 вживають алкогольні напої у присутності дітей, палять у кімнаті, де сплять діти, перебувають у неадекватному стані, б`ються у присутності дітей, залишають дітей без нагляду. За словами сусіда, до ОСОБА_6 приходять гості, які поводяться буйно, та можуть піти гуляти у комендантську годину.

Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 21.03.2023р. позивачем було встановлено, що у кімнаті брудно, розкидані речи, шпалери обідрані, неприємний запах, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам. Мати дітей, - ОСОБА_1 , поводила себе збуджено та незрозуміло, проявляла агресію. Під час відвідування, малолітня ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 були повністю роздягнуті.

За змістом вказаних актів, враховуючи загрозу життю та здоров`ю дітей, малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було негайно відібрано від матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За інформацією Одеської загальноосвітньої школи №113 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 20.03.2023 № 01-17/80, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 5-А класу зазначеного навчального закладу. Дитина не відвідує онлайн-уроки більше ніж 10 днів, а також систематично пропускає заняття без поважних причин. Родина веде асоціальний спосіб життя, квартира знаходиться у антисанітарному стані, діти не доглянуті, батьки проживають за рахунок виплат на дітей.

Малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради з метою проведення медичного обстеження, а малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР.

Суворовською районною адміністрацією ОМР видано розпорядження № 140р від 24.04.2023року щодо захисту прав та інтересів малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, згідно якого діти відібрані у матері та перебувають у державних закладах.

Наказами Служби у справах дітей Одеської міської ради малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставлені на первинний облік та облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 було надано суду характеристику з місця проживання, з якої убачається, що вона за останній час зарекомендувала себе з позитивної сторони, веде добропорядний спосіб життя, доброзичлива й ввічлива, намагається поліпшити умови проживання тощо.

ОСОБА_1 з 08.11.2023р. по теперішній час працює у ПП «Таврія Плюс» на посаді - касир торгівельного залу.

Згідно акту обстеження умов проживання, який було проведено на вимогу суду представниками позивача 02.10.2023р., встановлено, що в кімнаті проживання ОСОБА_1 відсутнє електропостачання. В кімнаті в наявності є диван, два дитячих ліжка, шафа для речей, тумба, стіл, холодильник, речі, взуття. Дитяче ліжко двоярусне.

Підставою звернення до суду з даним позовом, за твердженням представника позивача, є загроза життю та здоров`ю малолітнім дітям з боку їх матері ОСОБА_1

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Аналіз норм права, які регулюють виниклі правовідносини, поряд з фактичними обставинами встановленими судом у даній справі, вказують на відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Так, звертаючись до суду з позовними вимогами про відібрання трьох дітей у ОСОБА_1 позивачем покладено в основу лише акт обстеження житлово-побутових умов від 21.03.2023р.

Як було вказано вище, вказаним актом було зафіксовано, що у кімнаті в якій проживає ОСОБА_1 та її малолітні діти брудно, речі розкидані, всюди безлад, санітарно-гігієнічні норми не дотримані, у приміщенні повзають таргани, не створені належні умови для проживання дітей, у наявності лише одне ліжко для 3-х дітей, відсутні необхідні продукти харчування.

Суд вважає, що всі вказані в акті обставини є неприпустимим та не можуть допускатися батьками по відношенню до своїх дітей під час їх виховання. Водночас, позивачем не доведено, яким чином наявність вказаних фактів, як в цілому, так і кожний окремий факт створював загрозу для життя і здоров`я малолітніх дітей та необхідності застосування такого заходу, як негайне розлучення матері з малолітніми дітьми.

Матеріали справи не містять доказів того, що залишення дітей під опікою матері могло стати наслідком жорстокого поводження з дітьми або створення загрози для їх здоров`я. Таких фактів позивачем суду не представлено та судом не встановлено.

Більш того, є неприйнятними посилання представника позивача, що малолітні діти перебували під загрозою стану здоров`я, оскільки таких доказів суду не надано. З цього приводу суд звертає увагу, що позивачем 21.02.2023р. було доставлено малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до дитячої лікарні, втім, результати медичного обстеження суду не надані. Не надані суду й висновки медичного обстеження відносно ОСОБА_8 .

Самі по собі факти зазначені позивачем у акті від 21.03.2023р. не можуть бути покладені в обґрунтуванням підстав, передбачених частиною першою статті 170 СК України, для відбирання дітей від матері.

Такий захід, як відібрання дітей у ОСОБА_1 , за обставинами встановленими судом, не може бути виправданий виключно посиланням на неможливість забезпечити більш комфортні умови проживання дітей, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальною підтримкою сім`ї.

Крім того, дотримуючись балансу між інтересами дітей та правомірністю втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 на час розгляду справи змінила свою поведінку, зокрема, влаштувалась на постійне місце роботи, має на теперішні час постійне джерело доходу, в силу своїх фінансових можливостей привела своє житло до належного рівня, як свого проживання, так і проживання дітей, з часу відібрання дітей постійно з ними спілкується та прагне до їх повернення до дому, має позитивну характеристику за місцем проживання.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Матеріали справи не містять та таке не встановлено судом під час розгляду справи, що розлучення дітей з матір`ю буде відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позивних вимог про відбирання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів залишити без задоволення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, , місцезнаходження: м. Одеса, проспект Добровольського, 106

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 30 січня 2024р.

Суддя