ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1287/23 Номер провадження 22-ц/814/537/24Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників спарви апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У травні 2023 року позивач, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі по тексту АТ «ОГС «Полтавагаз») звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 10 956,75 грн, що утворилась станом на 01.05.2023 за адресою постачання: АДРЕСА_1

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 10 956,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодилась відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохала рішення суду скасувати, а в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Вказувала на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, та що висновки місцевого суду щодо укладення договору розподілу природного газу є помилковими, вона ніякої заяви не підписувала.

Вказувала, що про існування позову не знала, досудове врегулювання спору з нею не проводилося.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Полтавагаз» прохали рішення місцевого суду залишити без змін, вказуючи на дотримання місцевим судом норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків місцевого суду обставинам справи.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, договір є публічним (п. 1.1), його умови є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2.) та є договором приєднання на невизначений строк. Фактом приєднання є вчинення споживачем будь-яких дій, зокрема: надання підписаної заяви, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3).

10.10.2018, ознайомившись з умовами вищезазначеного Типового договору розподілу природного газу, відповідачем підписано Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), де зазначено персоніфіковані дані споживача: персональний ЕІС-код, як суб`єкта ринку природного газу: 56ХМ26D11012274D; назва об`єкта: приватний будинок; адреса: АДРЕСА_1 . (а.с. 12)

За підсумками споживання газу по лічильникам, абонент ОСОБА_1 споживає природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з якими показник лічильника 16.12.2020 становив - 68287 (зняття показників), 14.08.2021 - 69914 (зняття показників), 22.11.2022 - 72578 (зняття показників), 01.04.2023 - 73984 (показник по телефону) (а.с. 13-17).

З даних картки абонента ОСОБА_1 місцевим судом встановлено, що споживачу щомісячно нараховувалося: з жовтня 2020 по грудень 2020 року включно - 274,07 грн/міс; у січні 2021 року - 433,16 грн; з лютого 2021 по грудень 2021 року включно - 390,35 грн/міс; з січня 2022 по грудень 2022 року включно - 406,38 грн/міс, із січня 2023 по квітень 2023 включно - 401,28 грн/міс. Також, вбачається оплата за надані послуги у лютому 2021 року у сумі 1063,01 грн. (а.с. 18)

Позивачем також надано картку фактичного споживання обсягу газу абонентом ОСОБА_1 з жовтня 2020 року по квітень 2023 року. (а.с. 19)

У зв`язку із виникненням заборгованості, 04.01.2023 за вих № 5 АТ «ОГС «Полтавагаз» було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплати до 20 січня 2023 року борг у загальному розмірі 9 752,91 грн, яка не була вручена адресату та зазначено відмітку на поштовому відправленні: «адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с. 23-24)

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість станом на 01.05.2023 становить 10 956,75 грн. (а.с. 20)

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що відповідач користувалася послугами природного газу з грудня 2020 року, у якому показник лічильника становив 68287 куб.м, а у квітні 2023 показник становив 73984 куб.м (а.с. 13). Натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих послуг, оплата була здійснена лише у лютому 2021 на суму 1 063,01 грн (а.с. 22), внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, що станом на 01.05.2023 складає 10 956,75 грн, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 40 Закону №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу 6 Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Пунктом 4 та 7 глави 3 визначено, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

В матеріалах справи наявна Заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 10.10.2018, в якій міститься підпис споживача ОСОБА_1 (а.с. 12)

Апеляційний суд зазначає, що належним доказом на спростування факту належності споживачу підпису є виключно висновок почеркознавчої експертизи.

Клопотання про призначення експертизи у справі відповідач не заявляла, у тому числі, не ініціювала такого питання в апеляційній скарзі, заперечуючи проти підписання заяви споживача.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, а отже не укладала договору з розподілу природного газу, - є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 підключено до мережі газопостачання, та протягом 2020-2023 років за вказаною адресою споживають природний газ.

Згідно з Відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 71118 від 12.05.2023, ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , дата реєстрації 28.09.2018.

Заборгованість з оплати за спожитий природний газ виникла за період з жовтня 2020 по квітень 2023 року.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права, договір розподілу природного газу вважається укладеним, серед іншого, і внаслідок фактичного споживання природного газу.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині висновків місцевого суду не спростували.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України (в редакції станом на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції) було визначено, серед іншого, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. (ч. 9 ст. 19 ЦПК України)

Згідно зі ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Частиною 6 статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності з положеннями п. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у травні 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом, ціна якого становила 10 956,75 грн, що менше ста розмірів прожиткового ня року, у мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня, року, у якому такий позов подано.

Тобто, станом на час відкриття провадження судом першої інстанції (12.05.2023), згідно з п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, дана справа відносилась до категорії малозначної за ціною позову і підлягала розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Місцевий суд, на виконання вимог ч. ч. 5, 7 ст. 165 ЦПК України з метою визначення підсудності справи, отримав довідку з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи відповідно до якої адресу зареєстрованого місце проживання відповідачки ОСОБА_1 було підтверджено: АДРЕСА_1 . (а.с. 34)

12 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. (а.с. 35)

На адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено копію позовної заяви та ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

Поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресу з поштовою відміткою «адресат відмовився» від одержання поштового відправлення. (а.с. 38-40)

Таким чином, місцевий суд належним чином виконав свій процесуальний обов`язок щодо надіслання стороні відповідача копії позову з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі.

Доводи ОСОБА_1 про неотримання нею даного поштового відправлення не свідчать про порушення місцевим судом норм процесуального права.

Є безпідставними і доводи скаржниці щодо недотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору, оскільки чинним законодавством не визначено обов`язкового вжиття заходів досудового врегулювання спору у даних правовідносинах. Разом із тим, позивачем надано докази надіслання відповідачці претензії.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростували.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль