Справа №443/103/24
Провадження №2/443/195/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Колтоновський О.О. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з технічним паспортом від 25 серпня 2023 року, що розташовані в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 рахувалося колгоспним двором і станом на 30.06.1990 в будинку були зареєстровані і проживали: голова двору - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дружина голови двору - ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька - ОСОБА_1 , проживає у господарстві; зять - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука - ОСОБА_6 , проживає у господарстві. Оскільки цей житловий будинок належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15.04.1991 членами цього колгоспного двору були зазначені особи, тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку - по 1/5 частині. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова колгоспного двору батько позивачки ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня його смерті та на день смерті у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Зарічанської сільської ради було посвідчено заповіт в користь дочки ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала і була зареєстрована також непрацездатна дружина ОСОБА_5 , яка у передбаченому статтями 1269, 1273 ЦК України відмовилася від спадкування обов`язкової частки в спадщині на користь спадкоємця за заповітом (доньки) ОСОБА_1 шляхом складення відповідної заяви-відмови від 01.02.2008. Відтак, 1/5 частка спадкового майна у майні колгоспного двору, що належала ОСОБА_3 , перейшла за заповітом у власність позивачки і вона почала фактично користуватися майном. Загальна сума її спадкового майна разом з власною 1/5 часткою становила 2/5 частки. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_4 у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_4 у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався. Відтак, з урахуванням її належності до першої черги спадкування за законом та відсутності інших осіб, 1/5 частка спадкового майна у майні колгоспного двору, що належала чоловікові позивачки ОСОБА_4 , перейшла за законом у її власність та вона почала фактично користуватися майном. Загальна сума її спадкового майна становила 3/5 частки. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_5 у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від імені ОСОБА_5 у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався. З огляду на прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 за законом, загальна сума її спадкового майна становила 4/5 частки. Остання 1/5 частка майна колгоспного двору належить доньці позивачки ОСОБА_6 . ОСОБА_2 відмовилася від 1/5 частки майна колгоспного двору на її користь, тому наявні передумови для визнання за нею права власності на 5/5 частки, тобто на усе майно колгоспного двору. 26.10.2023 та 05.01.2024 позивачка зверталася до нотаріуса Жидачівської ДНК із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у їх видачі через належністю будинку до категорії колгоспного двору.

Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася.

Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог, відсутність заперечення проти ухвалення рішення на користь позивачки та розуміння наслідків визнання позову.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (а.с.65), заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.67-69).

Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог, відсутність заперечення проти ухвалення рішення на користь позивачки та розуміння наслідків визнання позову (а.с.64).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.58-59).

Ухвалою підготовчого засідання від 15.02.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.70).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 одружились 24.11.1952, після одруження дружині змінено прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.11.1952 (а.с.27).

18.09.1956 виконавчим комітетом Жидачівського районної ради депутатів надано ОСОБА_3 дозвіл № 95 на будівництво житлового будинку в с. Дем`янка-Лісна згідно з планом Б-25, затвердженим виконавчим комітетом сільської ради № 20/7-1956, загальною площею 54 кв. м. (а.с.13)

ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження від 24.01.1960 (а.с.28).

За змістом виписки з рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради депутатів від 21.06.1984 № 188 ОСОБА_3 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 на виділеній земельній ділянці площею 1200 м. кв. з видачею будівельного паспорту (а.с.14).

Згідно зі свідоцтвом на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР від 21.06.1984 земельна ділянка площею 1200 м. кв. виділена ОСОБА_3 під забудову з земель присадибного фонду на підставі рішення Зарічанської сільської ради від 26.10.1983 № 74. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів від 21.06.1984 №188 (а.с.15-16).

Відповідно до дозволу Держархбудконтролю в Жидачівському районі від 13.07.1984 №58 ОСОБА_3 дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового будинку за проектом ОБ-М-4/79 та господарської будівлі за проектом №ГБ-І-76 згідно з планом земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі рішення Жидачівської районної ради від 21.06.1984 №188 та акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 13.06.1984 (а.с.17).

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 уклали шлюб 07.09.1985 у с. Пісочне Миколаївського району Львівської області, після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.09.1985 (а.с.29).

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 17.10.1987 (а.с.38).

Рішенням Зарічанської сільської ради народних депутатів від 14.04.1995 вирішено оформити право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.23).

Відповідно до витягу № 196 від 03.05.1995 з погосподарської книги АДРЕСА_1 рахується житловий будинок на праві часткової власності за: ОСОБА_3 - відмовився від частки в користь ОСОБА_1 ; ОСОБА_5 - відмовилася від частки в користь ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 - відмовилася від частки в користь ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 (а.с.24).

Згідно з витягом № 197 від 03.05.1995 з погосподарської книги с. Дем`янка- Лісна та випискою з погосподарської книги від 17.11.2023 за № 511, виданою Жидачівською міською радою, в погосподарській книзі №7 с. Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області будинковолодіння АДРЕСА_1 рахувалося колгоспним двором і станом на 30.06.1990 в будинку були зареєстровані і проживали: голова двору - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дружина голови двору - ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька - ОСОБА_1 , проживає у господарстві; зять - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука - ОСОБА_6 , проживає у господарстві (а.с.24, 26).

ОСОБА_3 28.03.2003 склав заповіт, посвідчений секретарем Зарічанської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 31, за змістом якого ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день його смерті і на що за законом матиме право, а також грошові кошти на банківських рахунках заповів доньці, ОСОБА_1 (а.с.32).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 04.07.2007 (а.с.30).

Відповідно до довідки Жидачівської міської ради від 11.12.2023 року № 545 ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_3 у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Зарічанської сільської ради було посвідчено заповіт в користь дочки ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено 28.03.2003 (реєстр. № 31) (а.с.31).

ОСОБА_5 заявою від 01.02.2008, зареєстрованою в реєстрі за №36, повідомила, що їй відомо про відкритя спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та про належну їй обов`язкову частку в спадщині. Строк на прийняття спадщини нею пропущено, продовжувати через судові органи не буде так як на дану спадщину не претендує і не суперечить відносно видачі свідоцтва про право на спадщину дочці ОСОБА_1 . Крім цього повідомила, що майно є особистою власністю померлого (а.с.33).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 31.03.2008 (а.с.34).

Відповідно до довідки Жидачівської міської ради від 11.12.2023 за № 546 ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_4 у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_5 (теща) та ОСОБА_1 (дружина). Від імені ОСОБА_4 у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.35).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 02.09.2013 (а.с.36).

Довідкою Жидачівської міської ради від 11.12.2023 року за №547 встановлено, що ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_5 у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані ОСОБА_1 (донька) та ОСОБА_2 (онука). Від імені ОСОБА_5 у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.37).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28.08.2013 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 28.08.2013 у Зарічанській сільській ради Жидачівського району Львівської області (а.с.39).

Згідно із заявою, зареєстрованою в реєстрі за №40, ОСОБА_2 не претендує на належну їй за законом частку в колгоспному дворі, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.40, 66).

Відповідно до Технічного паспорта від 15.09.2023, на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 75,3 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами (літньою кухнею «Б-1», сараєм «В-1», сараєм «Г-1», сараєм «Д-1», погребом «Е-1», вбиральнею «З-1», воротами з хвірткою №1, огорожею №2, огорожею №3, колодязем питним «№4» (а.с.41-44).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 26.10.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті її батьків, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлі не є його останніми членами (а.с.50).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 05.01.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.51).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, за законом та як члена колгоспного двору і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Так, згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина 2 статті 1223 ЦК України).

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, поняття заповіту та черговість спадкування за законом.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані ОСОБА_3 - голова колгоспного двору, ОСОБА_5 - дружина голови двору, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_4 - зять, ОСОБА_6 - онука. Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору.

За життя ОСОБА_3 28.03.2003 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті ОСОБА_3 спадкування відбулося за заповітом за правилами, встановленими ЦК України. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, визначеною у заповіті. На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкодавцем (батьком ОСОБА_3 ) та не заявляла про відмову від спадщини. Дружина спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зважаючи на її вік на час відкриття спадщини мала право на обов`язкову частку у спадковому майні, однак відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, про що подала відповідну заяву.

За життя ОСОБА_4 особистого розпорядження не зробив. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті ОСОБА_4 спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка ОСОБА_1 як дружина спадкоємицями та відповідачка ОСОБА_12 як його дитина є спадкоємицями першої черги за законом, однак лише ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем та не заявляла про відмову від спадщини. Фактичних даних, які б свідчили про прийняття ОСОБА_12 спадщини після смерті батька ОСОБА_4 у будь-який визначений законом спосіб, матеріали справи не містять.

За життя ОСОБА_5 особистого розпорядження не зробила. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті ОСОБА_5 спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка ОСОБА_1 як дитина спадкодавиці є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавицею та не заявляла про відмову від спадщини.

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак той відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлі не є його останніми членами.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 та єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , постійно проживала з ними на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від спадщини, відтак в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після їх смерті. Інших спадкоємців, які б не втратили право на спадщину після смерті цих осіб і претендували на неї, судом не встановлено.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом та законом, а також безумовне право власності на 1/5 частину цього будинку як член колишнього колгоспного двору.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачка ОСОБА_12 хоч і була станом на 30.06.1990 зареєстрована у вказаному спірного житловому будинку і станом на 15.04.1991 залишалася членом колгоспного двору, однак не претендує на майно цього колгоспного двору, про що ствердили у поданій нею заяві. Відтак, її частка (1/5) переходить до тих членів колгоспного двору, які не заявляли про не претендування на частку у ньому, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

З огляду на те, що право на цю частку також увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виходячи з викладених вище мотивів, її успадкувала саме ОСОБА_1 .

Отже, підсумовуючи наведене, суд виснує, що ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на цілий житловий будинок, разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом, за законом, а також як член колгоспного двору, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1273, 1296 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання права власності на майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 75,3 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами (літньою кухнею «Б-1», сараєм «В-1», сараєм «Г-1», сараєм «Д-1», погребом «Е-1», вбиральнею «З-1», воротами з хвірткою №1, огорожею №2, огорожею №3, колодязем питним «№4»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 19 лютого 2024 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів