КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/15500/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Бабич Н.Д.

Провадження №22-ц/824/525/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

6 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Чубаренка Олександра Олександровича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колет»,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Чубаренка Олександра Олександровича, в якій вона просила визнати протиправними дії та бездіяльність державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17.07.2023 на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2015 та скасувати вказану постанову.

Просила поновити строк на подання скарги, мотивуючи це тим, що про існування постанови ій стало відомо 28.07.2023. Зі скаргою до суду скаржниця звернулась 31.07.2023, яка ухвалою суду від 21.08.2023 була повернута без розгляду, і лише 18.10.2023 її представник дізнався про існування даної ухвали, станом на 17.10.2023 інформації щодо даної ухвали суду в Реєстрі судових рішень була відсутня, та як зазначав скаржник рішення суду не було направлено скаржнику, а тому просив поновити строки.

Скарга обґрунтована тим, що 27.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 759/15500/13-ц на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» боргу у розмірі 170 090,85 доларів США, що за курсом НБУ станом 28.08.2013 року становить 1 359 536 грн 17 коп. та 3 219 грн сплачений судовий збір, а всього 1 362 755 грн 17 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. від 17.09.2021 було про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2022 скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 було задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. від 17.09.2021 про відкриття провадження, виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на виконання листа № 759/15500/13-ц, виданого 27.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення боргу у розмірі 1 362 755,17 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2023 апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, постановлено нове судове рішення, про відмову у задоволені скарги ОСОБА_1 ..

Постановою Верховного Суду від 28.06.2023 у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15.03.2023 - відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_1 зазначила, що вказану постанову Верховного Суду отримала поштою 13.07.2023.

В процесі розгляду справи дізналася про те, що після набуття рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 14.10.2014 законної сили (13.11.2014), стягувач звернувся до Святошинського ВДВС у м. Києві. Постановою старшого державного виконавця Чубарева О. О. від 18.03.2016 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Зазначила, що зазначену постанову ОСОБА_1 не отримувала, тому була не обізнана у відкритті виконавчого провадження. Вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованою та протиправною, винесеною з порушенням вимог законодавства.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначила, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2014 набуло законної сили 13.11.2014, а отже на її думку строк подання виконавчого документу до виконання сплинув 13.11.2015.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2023 встановлено, що звертаючись до виконавчої служби у березні 2016 року, стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа по справі № 759/15500/13-ц щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 362 755,17 грн, що залишилось поза увагою державного виконавця, який відкрив виконавче провадження, згідно постанови від 18.03.2016.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважала, що станом на час звернення стягувача до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по виконавчому листу № 759/15500/13-ц виданого 27.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - пропущено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця залишено без розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та такою, що постановлена судом з істотними порушеннями норм процесуального права, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що про існування оскаржуваної ухвали від 26.10.2023 ОСОБА_1 стало відомо 14.11.2023 після отримання копії ухвали.

Вказала, що Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. 17.07.2023, було винесено чергову постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_1).

За обставинами справи вказане виконавче провадження відкривалося декілька разів:

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Чубаревим Олександром Олександровичем від 18.03.2016 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа № 759/15500/13-ц, виданого 10.04.2014 року.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Абакумовою Н.І. від 12.03.2020 повернуто виконавчий лист стягувачу ВП № НОМЕР_2.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. від 27.03.2020 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 759/15500/13-ц виданого 27.02.2015.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. від 15.07.2021 повернуто виконавчий документ стягувачу ВП НОМЕР_3.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 на підставі виданого 27.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва виконавчого листа по справі № 759/15500/13-ц.

Про існування зазначеної оскаржуваної постанови від 17.07.2023 скаржниці стало відомо 28.07.2023 у зв`язку з отриманням її поштою (копія конверту та роздруківки з сайту «Укрпошта» знаходяться в матеріалах справи).

Вважає постанову про відкриття виконавчого провадження необґрунтованою та протиправною, винесеною з порушенням вимог законодавства. Так як станом на час звернення стягувана до Приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення апелянта заборгованості по виконавчому листу № 759/15500/13-ц виданого 27.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - пропущено, (рішення суду набуло законної сили 13.11.2014, а отже строк сплинув 13.11.2015).

ОСОБА_1 також зазначила, що не оскаржила вказану постанову у передбачений законом строк з причини не виконання державним виконавцем ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не направлення їй копії оскаржуваної постанови, в зв`язку з чим вона об`єктивно не могла її оскаржити у передбачений законом строк - 10 днів, оскільки не знала про її існування, що відповідає принципу правової визначеності, та дійсно є непереборними і пов`язаний з чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

31 січня 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу від представника ТОВ "Кей-Колект" - Федоренка Є.М., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали скарги не містять доказового підтвердження поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подачі скарги на дії державного виконавця.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а ч.1, ч. 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, ш:о визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

Суд першої інстанції виходив з того, що скарга подана з пропуском десятиденного строку на оскарження, визначеного ст. 449 ЦПК України, а скаржник не порушував питання про поновлення процесуального строку на оскарження.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно вважав пропущеними скаржником десятиденний строк на подання даної скарги та залишив її без розгляду.

Відповідно, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року про залишення скарги без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко