КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5425/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною адвоката Гуцола Руслана Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року у складі судді Колесника О.М.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 57 936 грн 66 коп за кредитним договором від 04 липня 2019 року та судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що з метою отримання банківських послуг, відповідачка 04 липня 2019 року підписала заяву, чим підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вказано, що у подальшому відповідачка ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 06.12.2019, отримала карту типу Преміальна картка Visa Signature (кредитний ліміт 300 000 грн).

Проте відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 22 травня 2023 року становить 57 936 грн 66 коп та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 260 грн 11 коп та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9 676 грн 55 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Гуцол Р.І. в інтересах ОСОБА_1 посилається на недоведеність та безпідставність позовних вимог, а тому просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказано, що до врахування судом підлягають лише розрахунок заборгованості, анкета-заява та повідомлення банку відповідача щодо усунення порушень відповідних кредитних зобов`язань. Проте, вказані докази підтверджують лише факт підписання відповідачем анкети-заяви, інші долучені банком докази не підтверджують наявність кредитної заборгованості.

Зазначено, що відсутні докази й того, що відповідачка ознайомлена з Умовами та правилами, підписала їх та що саме вони діяли станом на дату підписання договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник банку вказує, що доводи на які посилається відповідачка є безпідставними та необґрунтованими, а районний суд надав об`єктивну оцінку обставинам справи з урахуванням інтересів обох сторін й прийняв законне рішення, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 04 липня 2019 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви вона згідно ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщенні на офіційному сайті банку в Інтернеті за адресою www.privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування.

У вищезазначеній анкеті-заяві містяться персональні дані відповідачки, контактна інформація, сімейний і майновий стан, дата та підпис.

Крім того, 06 грудня 2019 року відповідачка підписала інформацію про основні умови кредитування, які позивач назвав у додатку до позовної заяви, як паспорт споживчого кредиту.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 травня 2023 року у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 260 грн 11 коп та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9 676 грн 55 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з підстав його доведеності.

Колегія суддів не може повністю погодитися з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 зазначено, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У анкеті-заяві від 04 липня 2019 року, яка підписана сторонами, базова процентна ставка за користування кредитним лімітом не зазначена.

Разом з цим, банк просив стягнути з відповідача, крім тіла кредиту, також і проценти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Разом з цим, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору позивач дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Оскільки в анкеті-заяві від 04 липня 2019 року процентна ставка не зазначена, то суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки відсотків у розмірі 9 676 грн 55 коп.

Також суд першої інстанції не врахував, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами, не встановлені строки здійснення періодичних платежів за кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом, а відтак є неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом.

Враховуючи, що фактично отримані грошові кошти відповідачем у добровільному порядку не були повернуті у повному обсязі, а тому районом судом було обґрунтовано стягнуто з відповідача тіло кредиту в розмірі 48 260 грн 11 коп.

Доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення заборгованості за простроченими відсотками знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, проте посилання на безпідставне стягнення тіла кредиту є необґрунтованим та спростовується наявними у справі доказами, а також нормами права, які застосовуються до вказаних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, не враховані правові позиції Верховного Суду, тому рішення суду в частині задоволених вимог про стягнення заборговансті за відсотками за користування кредитом підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду підлягає частковому скасуванню, а тому з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви у розмірі 2 235 грн 50 коп, виходячи з розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга представника відповідачки підлягає частковому задоволенню, з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 353 грн 25 коп, пропорційно задоволеним вимогам (83,29 %).

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гуцола Руслана Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року в частині задоволених вимог про стягнення заборговансті за відсотками за користування кредитомскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Резолютивну частину рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року в частині вимог про стягнення тіла кредиту, викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)заборгованість за тілом кредиту в розмірі 48 260 грн 11 коп та судовий збір в розмірі 2 235 грн 50 коп.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, в сумі 3 353 грн 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: