ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/6187/20 Номер провадження 22-ц/814/39/24Головуючий у 1-й інстанції Глібко О.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т. В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря : Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання додаткового строку на прийняття спадщини

за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_2 . На випадок смерті ОСОБА_2 склала заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , заповіла позивачу ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_3 ніколи не повідомляла про існування заповіту, складеного на його ім`я.

Про наявність заповіту позивачу стало відомо у червні 2020 року, коли він приїхав з м. Запоріжжя до м. Харкова для того, щоб навести у квартирі померлої порядок. Коли перебирав документи, побачив копію заповіту на своє ім`я, з яким одразу звернувся до нотаріуса.

Додатковою підставою для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини позивач завзначає запровадження Кабінетом Міністрів України на території України карантину з 12.03.2020 року, що перешкоджало йому приїхати до м. Харкова, знайти заповіт та звернутися до нотаріуса. Крім того, він досяг 69 віку, що вчиняло додаткові перешкоди у прибутті до м. Харкова з м. Запоріжжя.

З метою оформлення своїх спадкових справ ОСОБА_1 звернувся до натаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте 09.06.2020 року постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляда Ю.С. йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після сметрті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила Харківські міська рада, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, проcить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач скористався наданим йому правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Також, позивачем не було надано будь яких письмових доказів, які вказують на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Харківська міська рада вважає, що суд першої інстанції також не повно з?ясував фактичн обставини даної справи і помилково задовольнив позовні вимоги позивача.

Незнання про існування заповіту не є поважною причиною для визначення додатковог строку для прийняття спадщини згідно з судовою практикою. А позивач не мав об?єктивних непереборних, істотних труднощів для вчинення дій з питань прийняття спадщини. Також позивачем не було доведено, що він не знав про наявність складеного заповіту на його користь оскільки матеріали справи таких доказів не містять.

Вважає, що ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Трачук Н.І. зазначила, що подана апеляційна скарга є необгрунтованою, її доводи зводяться до незгоди із судовим рішенням але мотивів незгоди не наводиться, відсутні посилання на норми матеріального або процесуальног права, які порушено судом, лише посилання на неповне з?ясування обставин справи, недоведеністі обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла двоюрідна сестра позивача ОСОБА_2 ( а. с. 16) У зв`язку зі смертю спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 ( а. с. 11-13).

16.08.2012 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 склала заповіт на належну їй квартиру, який у зв`язку з хворобою ОСОБА_2 , посвідчено на дому, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кішкіною О.О., зареєстровано в реєстрі за № 810. ( а. с.14)

Постановою приватного нотаріуса Коляди Ю.С. від 09.06.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося, так як він не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за вказаною адресою та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, факт прийняття спадщини не встановлений (а.с. 112-113).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не звернувся у встановлений законом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через об`єктивні обставини. Також, судом враховано незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).

04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд у цій справі виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 671/308/20 (провадження № 61-16392св20) дійшов висновку, що у випадку, якби позивач не був спадкоємцем першої черги, він дійсно не мав би підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки не дізнався би про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 , є двоюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . На час смерті спадкодавиці, позивач не проживав та не був з нею зареєстрований за однією адресою, він постійно проживав в м. Запоріжжя.

В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зазначив, що про існування заповіту, складеного на його ім`я, йому не було відомо, навпаки за життя сестра повідомила, що в 2011 році вона склала заповіт на свою знайому. Про наявність заповіту на своє ім`я він дізнався випадково, лише в червні 2020 року коли прибирав у належній спадкодавиці квартирі.

Встановлено, що ОСОБА_2 дійсно 29.03.2011 року склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Палєвою О.М. за реєстровим № 1004, який був скасований за заявою ОСОБА_2 від 05.12.2011 року за реєстровим № 5343 (а.с. 156).

Суд першої обгрунтовано прийняв до уваги посилання позивача, на те, що він мав реальну можливість бути необізнаним в тому, що на його ім`я було складено заповіт, оскільки спадкодавиця ще в 2011 році розпорядилася належною їй квартирою, склавши заповіт на ОСОБА_4 , який через деякий час скасувала.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не був спадкоємцем першої черги, він дійсно не мав підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки не дізнався про існування заповіту, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що причина пропуску позивачем строку є поважною, так як позивач не був обізнаним про наявність заповіту, не мав об`єктивної можливість прибути до міста Харкова, в зв`язку із встановленням карантинних обмежень.

Враховує незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої, суд правомірно задовольнив позовні вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що причини, на які посилався позивач, як на підставу для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є поважними.

Виходячи з вищенаведеного доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин та положень чинного спадкового права, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року - залишиту без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягол тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховног

Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судовог рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.02.2024.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль