УХВАЛА

13 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 759/16744/21

провадження № 61-18677ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3 відсотків річних та

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 238 494,40 грн боргу, інфляційних втрат,

3 відсотків річних.

Вказував, що 24 жовтня 2018 року між ним та ОСОБА_1 укладений договір позики грошових коштів, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за

№ 29241 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Аверіною Є. А.

Відповідно до умов вказаного договору позики відповідач отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 215 000,00 грн, які зобов`язався повернути

до 24 жовтня 2020 року.

У порушення зобов`язання відповідач у визначений договором строк коштів не повернув, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на положення статті 625 Цивільного кодексу України, крім основної суми боргу в розмірі 215 000,00 грн просив суд також стягнути з відповідача інфляційні втрати за період

з 01 листопада 2020 року по 30 червня 2021 року у розмірі 18 726,50 грн, а також 3 відсотки річних за період з 24 жовтня 2020 року по 20 липня

2021 року в розмірі 4 767,90 грн.

05 жовтня 2022 року заочним рішенням Святошинського районного суду

м. Києва позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24 жовтня 2018 року № 29241 у розмірі

238 494,40 грн, з яких 215 000,00 грн - сума боргу, 18 726,50 грн - інфляційні втрати за період з 01 листопада 2020 року по 30 червня 2021 року,

4 767,90 грн - 3 відсотки річних за період з 24 жовтня 2020 року по 20 липня

2021 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 22 247,45 грн, в тому числі судовий збір в сумі 2 384,95 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 19 862,50 грн.

14 червня 2023 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

15 листопада 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року залишено без змін.

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва

від 05 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 15 листопада 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії ухвали про усунення недоліків касаційної скарги, а саме для звернення до суду з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження, сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

06 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови заявник отримав 28 листопада

2023 року. На підтвердження зазначених обставин надано відповідні докази.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З наданої до заяви про усунення недоліків касаційної скарги копії супровідного листа Київського апеляційного суду у справі № 759/16744/21 встановлено, що копію оскаржуваної постанови представнику ОСОБА_1 - адвокату Айрапетову М. А. надіслано 28 листопада 2023 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати отримання копії оскаржуваної постанови, дати звернення з касаційною скаргою, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня

2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі

№ 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18,

від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права, якою судом першої інстанції продовжується строк підготовчого провадження в умовах форс-мажорних обставин (ведення активних бойових дій на території Київської області та м. Києва), що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та/або зустрічного позову; суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про долучення доказів, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення заборгованості у розмірі 238 494,40 грн.

Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

Разом з тим, у касаційній скарзі особа, яка подала касаційну скаргу, посилається на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для заявника.

Зокрема, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник вказує, що є надзвичайно важливим формування єдиної правозастосовчої практики з питань доступу до правосуддя в умовах дії форс-мажорних обставин на території держави; винятковість справи для заявника полягає в тому, що він не отримав належного доступу до правосуддя в умовах проведення активних бойових дій на території Київської області та м. Києва, внаслідок чого заявник втратив значну частину процесуальних строків для подачі відзиву на позовну заяву, надання доказів.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа заявником обґрунтовано підстави оскарження судових рішень за підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявник просить зупинити дію заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року до закінчення касаційного провадження, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідають правовим позиціям Верховного Суду та з метою дотримання балансу інтересів сторін.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

ОСОБА_1 не обґрунтував, в чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень. Незгода з оскаржуваними судовими рішеннями як така не є підставою для зупинення їх дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявником не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію судових рішень, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарженнязаочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня

2022 року та постановиКиївського апеляційного суду від 15 листопада

2023 року

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 05 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року.

Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу № 759/16744/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних втрат,

3 відсотків річних.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 05 жовтня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду

від 15 листопада 2023 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк