Справа № 450/2414/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/3057/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
Провадження № 22-ц/811/3058/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.

за участі секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - Ратича Т.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2023 року та на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 22 червня 2022 року о 13 год. 10 хв. на а/д м06 558 км. Київ-Чоп, водій ОСОБА_3 , керуючи тз Nissan Sylphy, д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з тз Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Зазначав, що у транспортному засобі позивача пошкоджено: деформація заднього правового крила, правого порогу, бокова права дверка, передня стійка правих дверей, праві пасажирські двері, пошкоджено їх АФП, заднє праве колесо. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП складено на ОСОБА_3 . Згідно інформації з офіційного веб-порталу "Судова влада України" справу № 450/1973/22 щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення призначено до судового розгляду 15 липня 2022 року, інші відомості щодо рішення у справі відсутні. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ТДВ "СК "Альфа-Гарант", що підтверджується відомостями зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та Централізованої бази даних МТСБУ.

Вказував, що 27 червня 2022 року позивач надіслав письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ТДВ "СК "Альфа-Гарант" електронною поштою на адресу: , а 28 червня 2022 року таке повідомлення надіслано на поштову адресу. 06 липня 2022 року позивачем надіслано ТДВ "СК "Альфа-Гарант" заяву про страхове відшкодування електронною поштою на адресу: , а також таку заяву на поштову адресу. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивача становить 101718,67 грн. відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи грн.

Стверджував, що 18 липня 2022 року він звернувся до ТДВ "СК "Альфа-Гарант" з претензією про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22 червня 2022 року близько 13 год. 10 хв., проте дана претензія не розглянута та страхове відшкодування не виплачено.

Зазначав, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_3 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача майнову шкоду в розмірі 101718,67гривень, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22.06.2022 року близько 13:10 год. на а/д М06 558 км. Київ-Чоп; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 30000,00 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22.06.2022 року близько 13:10 год. на а/д М06 558 км. Київ-Чоп; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати: 4362, судового збору та 6000,00 гривень витрат, пов`язаних із проведенням експертизи та 40000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування в розмірі 101718,67 (сто одна тисяча сімсот вісімнадцять гривень 67 копійок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1017,18 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 827,00 гривень.

Рішення суду оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2023 року стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи у розмірі 35 523, 54 (тридцять п`ять тисяч гривень п`ятсот двадцять три гривні 54 копійок) гривень.

Стягнуто ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи у розмірі 3 491, 99 (три тисячі чотириста дев`яносто одну гривню 99 копійок).

Вищезгадані рішення в апеляційному порядку оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

В апеляційній скарзі покликаються на те, що Позивач, станом на дату ДТП, мав лише право користування ТЗ «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_4 , що не дає останньому повномірного права власності на це авто.

Звертають увагу суду, що Позивач навіть не надав доказів щодо здійснення відновлювального ремонту ТЗ «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто не довів факт понесення будь-якої шкоди у зв`язку з дав ДТП.

Стверджують, що Товариство отримало заяву про страхове відшкодування, до якої не було додано документів передбачених п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме документів що надавали б ОСОБА_4 право на отримання страхового відшкодування.

Крім цього зазначають, що час необхідний для написання позовної заяви залежить також від соду, досвіду того чи іншого представника, а враховуючи що дана категорія спорів не є складною, вважаємо винагорода в розмірі 40000,00 грн.. є завищеною такою що не відповідає принципу розумності суми винагороди за адвокатські послуги.

Просять скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2023 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - Ратича Т.М. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2022 року у справі № 450/1973/22 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З постанови вбачається, що 22 червня 2022 року о 13 год. 10 хв. на А/Д М06 558 км. Київ-Чоп, водій ОСОБА_3 , керуючи ТЗ Nissan Sylphy EV д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП два автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п 2.3б., 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 26 липня 2022 року.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

З копії реєстраційного документа на транспортний засіб серія НОМЕР_5 , вбачається, що автомобіль RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 , який на момент настання ДТП перебував під керуванням водія позивача - ОСОБА_1 - є власністю ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серія НОМЕР_6 та реєстраційного документа на транспортний засіб серія НОМЕР_5 , копії яких наявні в матеріалах справи, таким чином, він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Полісом № 206180731 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стверджується, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Nissan Sylphy EV д.н.з. НОМЕР_1 , на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант». Згідно страхового полісу, страхова сума ліміту відповідальності становить 130000 грн. за шкоду, заподіяну майну, франшиза 2600,00 гривень, що вбачається із витягу з офіційного сайту МТСБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вказане, винуватість ОСОБА_3 у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Водночас, враховуючи, що ним була застрахована цивільно-правова відповідальність в ТДВ СК «Альфа Гарант», останнє несе майнову відповідальність за завдану ним шкоду.

За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до висновку судового експерта Холодцова Д. В. № 223582 від 17 квітня 2023 року, судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 , в цінах на дату ДТП 22 червня 2022 року, становить 101 718,67 грн.

22 червня 2023 року водієм автомобіля RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 було надано повідомлення про ДТП відповідачу, як страховику, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії повідомлення про ДТП та подано заяву про страхове відшкодування з підтвердженням про надсилання.

Судом встановлено та визнано сторонами, що шкода заподіяна майну, яким на правовій підставі володів ОСОБА_1 , а саме: автомобіля RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 відповідачами на момент ухвалення оскаржуваного рішення позивачу не була відшкодована.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 та страхове відшкодування у розмірі 101718,67 грн. підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно частини першою статі 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані, згідно з частиною другою статті 76 ЦПК України, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд, відповідно до частини першої статі 78 ЦПК України, не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи ч.1 ст. 102 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що стороною позивача надано висновок експерта, в даному в якому останній зазначив про свою обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, передбачену ст.384 КК України, відповідач клопотання про призначення судової експертизи не заявляв, доказів необґрунтованості, суперечності чи наявності сумнівів у висновку експерта № 722352 не надав суд першої інстанції обґрунтовано вважав висновок експерта № 722352 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, за договором з учасником справи для подання до суду у цивільний справі № 450/2414/22, складений 17 квітня 2023 року судовим експертом Холодцовим Д.М. належним та допустимим доказом відповідно до статей 77, 78 ЦПК України.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 у справі № 522/1029/18.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 витрат на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Як регламентовано п. 9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому автомобіля, йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн., враховуючи фактичні обставини справи, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не має права власності на пошкоджений автомобіль, а тому не може претендувати на страхове відшкодування не спростовують висновків суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користу вання цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеного у постанові від З грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та підтриманою Верховним судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 344/10730/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 і така практика є сталою.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції встановлено, що на даний час рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2023 року вже виконане сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано договір надання правової допомоги

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції останнім надано договір про правову допомогу від 22 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Ратичем Т.М. , згідно п. 2.3 якого загальна вартість послуг адвоката за цим договором становить 10 000 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд в Постанові від 12 червня 2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, те, що предмет позову у справі не с складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, незначну ціну позову а також те, що в межах вказаної справи в межах даної справи в суді апеляційної інстанції адвокат Ратич Т.М. був присутній в одному судовому засіданні та надавав професійну правничу допомогу позивачу у написанні відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, шляхом стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 5 000 гривень.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2023 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 5 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.