Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3122/23
Провадження №2/552/359/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

29.01.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представник відповідача - Гладиш Ярослава Миколаївна,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АТ "УкрСиббанк" про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки.

У позовній заяві зазначив, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 20.12.2006 року з додатковою угодою від 23.02.2009 року (в системі обліку банку договір №1), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 17000 доларів США, а позивач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше, ніж до 17.12.2027 року, якщо не будуть застосовані інші терміни повернення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №1 від 20.12.2006 року.

У зв`язку з простроченням зобов`язання відповідач у 2014 році звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з позичальника та поручителя у розмірі 13667,66 доларів США, що станом на 25.02.2014 року еквівалентно 123524,21 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року позов відповідача задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 123524,21 грн.

Виконавчі листи, видані за вказаним рішенням, перебували на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

22 червня 2021 року головним державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Таким чином основне зобов`язання виконано в повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2021 року також частково задоволено позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання, що становлять 5829,64 грн., солідарно, а також судові витрати.

Разом з тим згідно запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна залишається заборона №4253002 та запису з Державного реєстру іпотек залишається заборона №4253067 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У випадку визнання судом договору іпотеки припиненим, є підстави для зняття заборон на відчуження предмету іпотеки з вилученням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Але відповідач відмовив позивачу у знятті обтяжень.

Вказаними обтяженнями порушується його право власноиті.

Тому позивач просив суд визнати договір іпотеки від 20 грудня 2006 року припиненим та скасувати заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису №4253002 та виключення з Державного реєстру іпотек запису №4253067. Судові витрати просив стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач АТ «УкрСиббанк» подав відзив на позов, у якому проти позову заперечив.

У відзиві зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року по справі №552/1271/14-ц позов банку задоволено та вирішено стягнути на користь АТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору № від 20 грудня 2006 року у розмірі 123524,21 грн., а також судові витрати.

За результатами розгляду справи №552/4047/21 Київський районний суд м. Полтави частково задовольнив позов АТ «УкрСиббанк» та стягнув три відсотки річних у розмірі 5829,64 грн. з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно.

ОСОБА_1 вищезазначені рішення суду фактично виконав.

Але виконання рішення суду не є підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виконання рішення суду свідчить про погашення заборгованості на певну дату та не є фактичним виконанням у повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором.

При цьому відповідно до договору іпотеки іпотекою забезпечуються в тому числі вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань за кредитним договором.

АТ «УкрСиббанк» має право на отримання процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачене ст. 625 ЦК України.

Таким чином відсутні підстави для припинення договору іпотеки з огляду на наявність грошових зобов`язань за кредитним договором.

Також не підлягає задоволенню вимога про зняття заборони та вилучення відомостей про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки питання внесення записів (зміни, скасування) віднесено до повноважень державного реєстратора.

Тому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с.58-68).

Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін не надходили.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. При цьому представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. В тексті відзиву звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника АТ «УкрСиббанк».

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на придбання квартири у розмірі 17000 доларів США (а.с. 10-21).

Умовами договору передбачено, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує 11.80% річних, а у разі несвоєчасного виконання зобов`язання нараховується пеня та штрафи передбачені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правовідносини, що виникли між сторонами з договору споживчого кредиту №0 від 20 грудня 2006 року неодноразово були предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України є встановленими та не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість по кредитному договору № 0 (в рішенні вказано №) від 20 грудня 2006 року у розмірі 123524,21 грн.

З наведеного рішення вбачається, що банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та вимагав повернення заборгованості в повному обсязі, в тому числі дострокового повернення частини позики, що залишилась.

При цьому станом на 25 лютого 2014 року заборгованість становила 13667,66 доларів США та складалася із: заборгованості у розмірі 12816,75 доларів США по тілу кредиту, 683,10 доларів США заборгованості по процентам, 28,62 доларів США пені за прострочення сплати процентів, 139,19 доларів США пені за прострочення сплати тіла кредиту, що в еквіваленті на українську гривню станом на 25.02.2014 року становить 123524,21 грн.

Тобто, вказаним рішенням стягнуто заборгованість за кредитом в повному обсязі достроково.

Відповідно, строк виконання зобов`язання за кредитним договором є таким, що настав з дня пред`явлення банком вимоги до боржника про сплату всієї суми боргу достроково.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року, викладеній у справі №607/4386/15-у, у якій зокрема Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Як вказав Верховний Суд у наведеній вище Постанові від 26 червня 2019 року, банк, звернувшись до боржника та поручителя з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, змінив строк виконання такого зобов`язання і був позбавлений права проводити нарахування процентів по кредиту після закінчення строку кредитування.

Таким чином рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц встановлено факт зміни правовідносин, що виникли між сторонами, та визначено обсяг зобов`язання позичальника: загальний розмір заборгованості - 13667,66 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту - 12816,75 доларів США, заборгованість за процентами - 683,10 доларів США, пеня за прострочення сплати процентів - 28,62 доларів США пені, пеня за прострочення сплати тіла кредиту - 139,19 доларів США, що в еквіваленті на українську гривню станом на 25.02.2014 року становить 123524,21 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2021 року у справі № 552/4047/21 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, також встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц, згідно якого зобов`язання визначено не в доларах США, а в українській гривні. Розмір заборгованості зазначеним рішенням визначений в розмірі 123524,21 грн.

Виконавчі документи, видані за вказаним судовим рішенням, перебували на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження №44405050 з примусового виконання виконавчого листа №552/1271/14-ц, виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 123524,21 грн.

Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 22 червня 2021 року закінчено виконавче провадження №44405050 з примусового виконання виконавчого листа №552/1271/14-ц, виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 123524,21 грн., у зв`язку з повним виконанням рішення.

Також постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 22 червня 2021 року у зв`язку з повним виконанням рішення закінчено виконавче провадження №44458814 з примусового виконання виконавчого листа №552/1271/14-ц, виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 123524,21 грн.

Як встановлено наведеним рішенням суду, розмір зобов`язання відповідачів, яке виникло з договору №0 від 20 грудня 2006 року, визначений рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц у розмірі 123524,21 грн.

При цьому зазначеним рішенням стягнуто саме вказану суму в українських гривнях, а не в доларах США або їх еквіваленті.

Тому рішенням суду від 21 жовтня 2021 року на підставі ст.625 ЦК України стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання, що становлять 5829,64 грн. солідарно.

Вказане рішення суду ОСОБА_1 також виконано, що підтверджується квитанцією АТ «УкрСиббанк» від 30 грудня 2021 року про сплату позивачем 5829,64 грн. (а.с.45).

На підставі викладеного судом встановлено, що зобов`язання позивача ОСОБА_1 у правовідносинах, які виникли між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з кредитного договору № 0 від 20 грудня 2006 року, та які були змінені рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц про стягнення заборгованості по кредитному договору № 0 від 20 грудня 2006 року, виконано в повному обсязі.

Тому нарахування відповідачем позивачу заборгованості за відсотками після застосування ст. 2 ст. 1050 ЦК України до спірних правовідносин, віднесення сплачених позивачем сум на рахунок заборгованості за відсотками, і як наслідок нарахування заборгованості за вказаним договором №0 в розмірі 1185439,92 грн. є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, на підставі викладеного судом встановлено, що зобов`язання позивача перед відповідачем припинилося його виконанням.

Також, як встановлено судом, 20 грудня 2006 року АТ «УкрСиббанк», що діє в договорі як іпотекодержатель, та ОСОБА_1 , що діє в договорі як іпотекодавець, уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. (т. 1 а.с.22-25).

Відповідно до вказаного договору іпотекодавець з метою забезпечення зобов`язань передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.3. договору іпотеки іпотекою за вказаним договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 0 від 20 грудня 2006 року та з кредитного договору № 0 від 20 грудня 2006 року.

Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року у відповідача витребувано докази, а саме інформацію про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , відкритого згідно договору № 0 від 20 грудня 2006 року (а.с.111).

На виконання вказаної ухвали суду відповідачем знову надано виписку за кредитним договором № 0 від 20 грудня 2006 року та № 1, але не №0 від 20 грудня 2006 року, яка витребовувалась судом (т. 1 а.с.135-250, т. 2 а.с. 1- 39).

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідачем же у заяві про надання витребуваних доказів вказано, що виписка надана на виконання ухвали суду від 01 грудня 2023 року за період з 20 грудня 2026 року по 03 січня 2024 року включно.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що фактично вказаними номерами № 0 та № 1 від 20 грудня 2006 року, № 0 від 20 грудня 2006 року відповідач обліковує один і той же договір, укладений сторонами.

Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів наявності заборгованості позивача за договором № 0.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про припинення зобов`язання позивача перед відповідачем у зв`язку з його виконанням в повному обсязі.

Тому підстави для подальшого збереження обтяження, застосованого договором іпотеки від 20 грудня 2006 року, укладеним АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відсутні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, в тому числі іпотека.

Згідно ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

Оскільки відповідач, незважаючи на виконання позивачем зобов`язання перед відповідачем в повному обсязі, передбачених законом заходів до скасування обтяження належного позивачу майна у встановлений ст. 4 Закону України «Про іпотеку» строк не вжив, подальше збереження іпотеки є безпідставним.

Реєстрація обтяження належного позивачу нерухомого майна після належного виконання ним зобов`язання, забезпеченого іпотекою, перешкоджає власнику у користуванні його майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» у разі припинення основного зобов`язання іпотека припиняється.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як передбачено абзацами першим-другим частини третьої ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином зі змісту частини третьої статті 26 вказаного Закону № 1952-ІV вбачається, що не підлягають скасуванню та/або вилученню відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав. При цьому, можуть бути, зокрема, скасовані рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також державна реєстрація речових прав з одночасним визнанням, зміною чи припиненням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На цьому наголошено Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19.

У справі, що розглядається, позивач просить вилучити відомості про обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав.

Такі вимоги суперечать положенням частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV та узгоджуються з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі № 910/10963/19.

Натомість позовні вимоги про визнання зобов`язання припиненим та про припинення обтяження майна, застосованого з метою забезпечення цього зобов`язання, відповідають вимогам закону.

В позовній заяві позивач просить скасувати заборону відчуження нерухомого майна, але належним способом захисту права в даному випадку є припинення обтяження, а не його скасування.

Оскільки заява позивача про вчинення дій, необхідних для припинення обтяження відповідачем залишена без задоволення, належним та ефективним способом захисту права позивача є припинення обтяження, що порушує таке право.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено вилучення з Державного реєстру записів.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Необхідно припинити обтяження належного позивачу майна, але в частині виключення з Державного реєстру іпотек записів необхідно відмовити.

При цьому рішення суду про визнання зобов`язання припиненим та про припинення заборони на відчуження нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру записів про припинення зобов`язання та скасування обтяження.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору складають 2147,20 грн., що підтверджується квитанцією від 19.06.2023 року (т.1 а.с. 52).

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача ОСОБА_1 складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн., що підтверджується договором №01-09/21 від 01 вересня 2021 року, додатковою угодою №2 від 24 лютого 2023 року, актом приймання-передачі виконаних робіт від 02 червня 2023 року, квитанцією серії ААК №969340 про сплату коштів в розмірі 8000 грн. (т. 1 а.с. 93-95).

Вказана вартість правової допомоги відповідає складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи.

Оскільки судом позов задоволено на 95%, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сума у розмірі 7600,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу та 2039,84 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору, а всього - 9639,84 грн.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки задовольнити частково.

Договір іпотеки, укладений 20 грудня 2006 року АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., згідно якого предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнати припиненим.

Припинити обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі договору іпотеки, укладеного 20 грудня 2006 року АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., а саме:

в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження - 4253002, об`єкт обтяження - квартира, В буд.А-5, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВ: 16988796,

в Державному реєстрі іпотек, тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження - 4253067, об`єкт обтяження - квартира, В буд.А-5, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВ: 16988796.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 9639,84 грн. (дев`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять гривень вісімдесят чотири копійки) на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», місцезнаходження: м.Київ, вул. Андріївська, 2/12, .

Повне судове рішення виготовлено 07 лютого 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова