Провадження № 2/344/188/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.

за участю секретаря Мрічко Н.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 33 285,56 грн. та стягнення судових витрат, понесених по справі, покликаючись на те, що позивач був створений у квітні місяці 2012 року з метою експлуатації котельні, що знаходиться на АДРЕСА_1 та прилеглих до неї теплових мереж. Із отриманням від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ліцензій з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, позивач має право проводити господарську діяльність у сфері теплопостачання, зокрема, виробляти теплову енергію, транспортувати вироблену теплову енергію магістральними тепловими мережами та постачати її різним категоріям споживачів. В силу статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) позивач до жовтня 2020 року був виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для населення, яке обслуговується від котельні на АДРЕСА_1 . Однак, у зв`язку із тим, що позивач перебуває у процедурі банкрутства, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняв рішення від 10.09.2020 року № 943 про забезпечення ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» теплом споживачів, підключених до мереж котельні на АДРЕСА_1 .

Відповідачем не було надано належним чином оформленого акту про відключення від мереж централізованого опалення, як передбачено п. 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

27.07.2013 між позивачем та ОСОБА_3 (попереднім власником квартири) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 101224. Однак з 10.12.2015 власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 29.08.2000 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір з відповідачами не переукладався. Водночас, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 - відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за фактично отримані послуги. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 635/6246/15-ц.

Нарахування за послуги здійснювалось згідно тарифів, встановлених уповноваженими на те органами. У будинку АДРЕСА_3 , 26.01.2016 року встановлений будинковий прилад обліку теплової енергії і, відповідно, нарахування за послугу з централізованого опалення здійснювалось у відповідності до його показань. На підставі чого, протягом червня 2017 вересня 2020 відповідачами спожито послуги з централізованого опалення у розмірі 33 285,56 грн.

Позивач вказує, що вже звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2012 по травень 2017 у розмірі 17597,62 грн. За результатом розгляду справи позов було задоволено. Разом з тим, Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 15.07.2021 рішення залишив без змін.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги, покликаючись на те, що вимоги позову мотивовані тим, що між колишнім власником квартири ОСОБА_3 та позивачем було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 101224, однак з ним та ОСОБА_2 , як новими власниками квартири АДРЕСА_2 , такий договір не переукладався. Між ним та позивачем відсутні цивільно-правові відносини, за якими виникли взаємні зобов`язання щодо надання та оплати послуг за централізоване опалення та гаряче водопостачання.

У вересні 2014 року, колишній власник квартири ОСОБА_3 направляв позивачу письмове повідомлення про відмову від їх послуг теплопостачання з 10.09.2014 року, а тому позивач зобов`язаний був надати новим власникам квартири пропозицію щодо укладення нового договору. З травня 2019 року по вересень 2020 року йому, як споживачеві, укладення типового договору про постачання теплової енергії, як це передбачено Постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року, не надано, а отже ніяких відносин між ним та позивачем щодо надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в його квартиру не існує.

Відповідач вказує, що ним не давалося завдання позивачу про надання послуг, а тому і підстав щодо їх оплати немає, оскільки не було купівлі-продажу теплової енергії. Ніяких доказів, крім довідки про розрахунки за нібито надані позивачем послуг з постачання теплової енергії, яка ним складена без посилання на підтверджуючі документи про їх достовірність у позовній заяві не вказується.

Відповідно до звернення власників квартир: АДРЕСА_4 - ОСОБА_4 , № 8 - ОСОБА_5 , № 12 - ОСОБА_6 , № 16 - ОСОБА_7 , № 20 ОСОБА_8 , № 24 ОСОБА_3 , № 28 - ОСОБА_9 , № 32 - ОСОБА_10 ініціювалось прохання видачі технічних умов на відключення від системи центрального опалення з подальшим встановленням індивідуального опалення. Звернення позивачем отримано 18.08.2014 року. Відповідь на дане звернення позивачем надано 26.08.2014 року за № 13/2823, яким відмовлено у їх видачі. Однак на той час власники суміжних квартир АДРЕСА_5 - ОСОБА_8 та АДРЕСА_6 - ОСОБА_9 встановили в себе автономне опалення. При цьому останні повністю демонтували свою внутрішньо квартирну мережу централізованого опалення, яка безпосередньо пов`язана з мережею його квартири, що позбавило його технічної можливості отримувати в опалювальний період тепло з джерела централізованого постачання. Про це було відомо позивачу, однак з його сторони ніяких дій щодо відновлення централізованого опалення не вживалося, що свідчить, що ніякої перевірки мережі централізованого опалення між опалювальними сезонами щодо її технічної справності, позивачем не проводилося.

До позову долучено акт пломбування вузла обліку теплової енергії АДРЕСА_3 від 26.01.2016 року, однак ніяких актів обстеження внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення до позову не долучено, що свідчить про те, що їх перевірка в між опалювальний період позивачем не проводилася. Позивач звертався з відповідними позовами до мешканців будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У 2019 році провадження у цих справах були закриті у зв`язку із відсутністю спору, а тому вважає, що цим самим позивач визнав факт відключення їхнього стояка від загальнобудинкових мереж централізованого опалення, а отже позивач визнав і погодився з тим, що постачання теплової енергії до квартир під`їзду, у тому числі і його квартири, в опалювальний сезон 2019-2020 роки, ним фактично не здійснювалося. А тому у позивача були відсутні підстави здійснювати нарахування за послуги постачання теплової енергії до його квартири за опалювальний сезон 2019-2020 років. Доказом того, що у нього були законні підстави про від`єднання в мережі централізованого опалення, є рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання Івано-Франківської міської ради від 04 жовтня 2018 року про надання дозволу власнику квартири АДРЕСА_2 про від`єднання від внутрішньобудинкових мереж системи централізованого опалення відповідно до рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 29.11.2012 року № 894 та отримання технічних умов у виконавця послуг з централізованого ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія». Підтвердженням цього є витяг з протоколу № 18 засідання зазначеної комісії від 04.10.2018.

Також відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог, що стосуються нарахованої заборгованості за період з червня 2017 по липень 2018, зважаючи на те6, що позивач звернувся до суду із даним позовом 23.07.2021.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи відповідачів про те, що ними здійснено всі необхідні заходи для проходження законної процедури відключення від мереж централізованого опалення не заслуговують на увагу. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2021 та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.07.2021 у справі № 344/5261/17 встановлено факт самовільного відключення відповідачів квартири від мереж централізованого опалення.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував позовні вимоги у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову. У подальшому його представник адвокат Зайдель І.Р. подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 не прибула у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з централізованого опалення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_7 по 1/4 частки (а.с. 28-29).

На підставі ліцензій позивач здійснював господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (а.с.13-14).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» зареєстрована від 05.04.2012 року. З 04.12 2020 перебуває у стані припинення (а.с. 9-12).

Як слідує з матеріалів справи, 24.07.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 (попереднім власником квартири) було укладено договір № 101224 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води)» (а.с. 25-26).

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 29.11.2012 року № 894-31 «Про надання дозволів на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, надано дозвіл на на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання; виконавців послуг (ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія») зобов`язано здійснювати видачу технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року задоволено позов Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до Івано-Франківської міської ради, про визнання протиправним та скасування Рішення Івано-Франківської міської ради від 29 листопада 2012 року №894-31 «Про надання дозволів на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання». Визнано протиправним та скасовано Рішення Івано-Франківської міської ради від 29 листопада 2012 року № 894-31 «Про надання дозволів на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2015, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, буд. № 34, , на р/р № НОМЕР_3 , у Філії Івано-Франківське ОУ АТ Ощадбанк, МФО 336503, - 17 597 (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 62 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.07.2021, вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 року в справі № 6-59цс13: «…споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання.

Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року.

Споживачі зобов`язані своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Витягом з протоколу Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання 04 жовтня 2018 року прийнято рішення, що оформлене протоколом № 18, про надання дозволу власнику квартири АДРЕСА_2 на від`єднання від внутрішньобудинкових мереж системи централізованого опалення відповідно до рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 29.11.2012 № 894-31, отримати технічні умови у виконавця послуг з централізованого теплопостачання ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», КП «Івано-Франківськводоекотехпром», з подальшим виготовленням проектної документації, при відсутності заборгованості за теплову енергію.

Покликання відповідача на рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання 04 жовтня 2018 року та отримання технічних умов, не можуть слугувати підставою для від`єднання від внутрішньо будинкових мереж системи централізованого опалення, оскільки відповідачем не надано доказів, котрі б свідчили про дотримання визначеної законом процедури відключення, оскільки єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, пред`явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовну заяву подано до суду 05.08.2021 року.

Станом на 30.06.2021 року по вказаному особовому рахунку щодо відповідачів наявна заборгованість у розмірі 33 285,56 грн. (а.с. 7).

З урахуванням заяви про застосування позовної давності, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 23 407 гривень 53 копійки, що нарахована за період з серпня 2018 по вересень 2020 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог у сумі заборгованості 9878,03 грн., що виникла до 01.08.2018 року, слід відмовити за пропуском строків позовної давності.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 23 407 гривень 53 копійки.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідачів слід стягнути 1589 гривні судового збору (по 794 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору з кожного відповідача) на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141,247, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, буд. № 34, , із зарахуванням на п/р № НОМЕР_4 , у Філії Івано-Франківське ОУ АТ Ощадбанк, заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 23 407 (двадцять три тисячі чотириста сім) гривень 53 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, буд. № 34, , із зарахуванням на п/р № НОМЕР_4 , у Філії Івано-Франківське ОУ АТ Ощадбанк понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі по 794 грн. 50 коп. з кожного.

У решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2024 року.