Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2024 Справа №607/10569/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шимків Л.І., представника позивача-відповідача ОСОБА_1 , відповідача-позивача ОСОБА_2 , його представника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що у сторін є спільна дитина - дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дочки, постійно погрожуючи позивачці та застосовуючи фізичну силу. Рішенням суду від 15.08.2022 з відповідача на користь позивачки вирішено стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн щомісячно, а також стягнено додаткові витрати у розмірі 1755 грн. на лікування. Станом на 20.12.2022 заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 23 206,50 грн та додаткових витратах - 1755 грн. Рішенням суду від 15.08.2022 винесено попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дочки ОСОБА_5 . Відповідач не надає будь-яку допомогу на утримання дитини, не займається її вихованням. Донька не пам`ятає постать батька ОСОБА_2 , оскільки у віці 1 р. 8 міс. стосунки сім`ї перестали існувати, після розірвання шлюбу дочка перестала його цікавити, а згодом - заперечував наявність у нього дочки та своє батьківство відносно неї аж до подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав. З цих підстав просить позов задовольнити.

14.07.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, згідно якого проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що позивачка ОСОБА_4 чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з донькою, що унеможливлює його особисте спілкування з дитиною, а тому не може йти мова про самоусунення відповідача від виховання дитини. Звертає увагу на те, що питання позбавлення батьківських прав розглядалося судом та позивачці було відмовлено у позбавленні його батьківських прав. Рішенням суду було встановлено, що позивачкою не доведено систематичного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, а також судом не прийнято до уваги доводи ОСОБА_4 про те, що відповідач негативно впливає на психологічний стан та розвиток дитини. Вказує, що він неодноразово намагався встановити зв`язок та особисте спілкування з дочкою, зокрема у 2022 році та у 2023 році він звертався до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявами про усунення перешкод у спілкуванні з встановленням графіку побачень з донькою. Проте, позивачка, скаржучись на невиконання відповідачем батьківських обов`язків, заперечує проти будь-яких побачень дитини з батьком. Так, через заперечення ОСОБА_4 відповідачу відмовлено у встаноленні графіку побачень з дитиною до нормалізації її психологічного стану та рекомендовано йому проконсультуватись із психологом щодо питань спілкування з донькою. З таким рішення відповідач не погоджується, однак проходить курс сеансів у психолога з питань встановлення зв`язку з донькою. Позивачка ОСОБА_4 не дозволяє ОСОБА_2 бачитись із донькою, не дозволяє їм будь-якого спілкування по телефону, не повідомляла у якому навчальному закладі навчається донька. Тому відповідач не може виконувати свої батьківські обов`язки в належному порядку через перешкоди зі сторони позивачки та її чоловіка ОСОБА_7 . Доказом того, що позивачка та її чоловік максимально віддаляють дитину від батька є те, що дитину у школі кличуть не під справжнім прізвищем, а під прізвищем « ОСОБА_8 ». ОСОБА_2 бажає брати участь у вихованні та утриманні дитини, а позбавлення батьківських прав у цій справі не є необхідним для задоволення якнайкращих інтересів дитини. Твердження позивачки про погрози, застосування фізичної сили зі сторони відповідача не підтверджені жодними доказами. Окрім того, вказує, що він сплачує аліменти на утримання дочки і не притягався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

14.07.2023 ОСОБА_2 також подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , у якій просить зобов`язати ОСОБА_4 усунути йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 та визначити для нього наступний спосіб участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 : кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год - в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей або за місцем проживання ОСОБА_2 ; допустити можливість батька брати участь у навчальних, виховних заходах дитини, з дотриманням розпорядку навчального закладу; вищевказані побачення батька з донькою проводити у присутності матері дитини ОСОБА_4 у перших шість місяців з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому - самостійно, без присутності матері дитини ОСОБА_4 ; допустити можливість щоденного спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що станом на даний час між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, через які у нього виникають труднощі із участю у вихованні своєї доньки. Так, висновком Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету ТМР за заявою ОСОБА_2 йому було встановлено спосіб участі у вихованні дочки. Однак, за заявою ОСОБА_4 дія рішення була призупинена, оскільки на той час у суді слухалася справа про позбавлення батьківських прав. Рішенням суду від 15.08.2022 та постановою апеляційного суду від 28.10.2022 ОСОБА_4 було відмовлено у позові про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_5 . У 2023 році він повторно звертався до органу опіки та піклування про встановлення способу своєї участі у вихованні дочки. Проте через заперечення ОСОБА_4 йому було відмовлено у встановленні графіку побачень з дитиною до нормалізації її психологічного стану та рекомендовано відповідачу проконсультуватись із психологом щодо питань спілкування з донькою. До психолога рекомендовано також звернутися і ОСОБА_4 , а також не уникати контакту з батьком дитини ОСОБА_2 . ОСОБА_4 і надалі продовжує чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з донькою: вона не виходить з ним на зв`язок щодо узгодження побачень із донькою, своєю бездіяльністю всіляко перешкоджає йому встановити контакт з донькою, у зв`язку з чим між ОСОБА_2 і дитиною можуть бути назавжди втрачені безпосередні емоційні контакти. Вказує, що він не становить жодної небезпеки для дитини, не чинить на неї негативний вплив, а тому немає жодних підстав для обмеження його права у спілкуванні з донькою. Враховуючи наведене, просить зустрічний позов задовольнити.

15.08.2023 від ОСОБА_4 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Вказує, що за період погодження графіку спілкування з дочкою ОСОБА_5 , батьком було здійснено лише одне відвідування дитини, при якому ОСОБА_2 викликав поліцейських через перешкоджання йому у спілкуванні з дочкою, однак його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). 13.02.2023 нею подано в Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей ТМР заяву про невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо дочки. ОСОБА_2 фактично переклав на неї свій обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати ОСОБА_10 . Винятково на ОСОБА_4 , що є порушенням норм закону. Зазначає, що вона не чинила перешкод ОСОБА_2 одноосібно піклуватися про дочку, а органом опіки та піклування відмовлено у встановленні повторного графіку спілкування для збереження психоемоційного стану дитини, яка від народження не знає батька ОСОБА_2

04.09.2023 від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Дячук С.І. надійшла відповідь на відзив, у якій наголошує на тому, що твердження ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 умисно не виконує своїх батьківських обов`язків не відповідають дійсності, оскільки він систематично сплачує аліменти на утримання дочки, а бачитися з донькою він не може з причин перешкод, які створюються ОСОБА_4 та її теперішнім чоловіком. Вказує, що на виконання рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.04.2023 ОСОБА_2 пройшов курс консльтацій у психолога з питань відновлення та налагодження зв`язку з донькою ОСОБА_5 . Натомість ОСОБА_4 не дотрималась рекомендацій звернутися до психолога і надалі продовжує чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з донькою.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.07.2023 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, разом із первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Протокольною ухвалою суду від 23.11.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 14.12.2024.

Представник позивача-відповідача - адвокат Бай М.В. у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав зазначених у ньому, просила його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні, підтримали зустрічний позов з викладених у ньому підстав, та просили його задовольнити.

Представник третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду висновок щодо недоцільності позбавлення батьківськи прав ОСОБА_2 та встановлення участі у вихованні дитини, та просили розглядати справу без присутності органу опіки та піклування за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 28 лютого 2015 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2017 у справі №607/3123/17 (а.с. 7).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 , про що складено актовий запис №2234 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 29.09.2015 видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 55).

21.05.2021 позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 21 травня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 .

Вказані обставини встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 15.08.2022, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2022, тому в силу вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно довідки № 112, виданої 17.05.2023 Дочірнім підприємством «Дружба сервіс-житло 2» Приватного підприємства «Дружба сервіс-житло 1» ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею за вказаною адресою проживає без реєстрації її дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 49).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 333342770 від 24.05.2023, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_7 (а.с. 8).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.08.2022 у справі № 607/4080/21, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2022 у задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на Службу у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 (а.с. 46-48).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що Позивачкою не доведено та не надано суду доказів на підтвердження того, у чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дочки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Як з`ясовано судом, неактивна участь батька у житті дочки частково зумовлена неприязними стосунками між сторонами, проживанням відповідача окремо від дочки та неналежним усвідомленням як позивачкою так само й відповідачем необхідності участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_12 . З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд вважав, що участь батька ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_12 не є достатньою, тому вважав за необхідне попередити відповідача, про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітньої дочки ОСОБА_5 .

Окрім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.08.2022 у справі № 607/17861/21 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на малолітню дитину - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітню дочку - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1755 (одну тисяча сімсот п`ятдесят п`ять) гривень додаткових витрат на малолітню дочку - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 41-45).

Постановами головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Абрам В.І. від 19.10.2022 відкрито виконавчі провадження ВП № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 з виконання виконавчих листів № 607/17861/21 від 21.09.2022, виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_10 у твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття; про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1755 грн додаткових витрат на малолітню дочку - ОСОБА_5 (а.с. 26-27, 29-30)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 16.02.2023 № 13800 головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Абрам В.І. станом на 15.02.2023 за ОСОБА_2 числиться заборгованість в розмірі 25 264,51 грн. (а.с. 31-34).

13.02.2023 ОСОБА_4 звернулася в поліцію з заявою про вчинення ОСОБА_2 злочину щодо ухилення від сплати аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , та 03.03.2023 відомості за вказаною заявою було внесено до ЄРДР (а.с. 24, 37-38).

Окрім того, 13.02.2023 ОСОБА_4 звернулася з заявою до органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо ухилення та невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків терміном більше одного року (а.с. 39-40).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2023 у справі № 607/3739/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 183-1 КупАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 82-84).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 116 вирішено вважати недоцільним встановлення участі у вихованні дитини та порядку побачень з дитиною ОСОБА_5 батька ОСОБА_2 , до стабілізації стану дитини, терміном до пів року. Рекомендовано батькові ОСОБА_2 та матері ОСОБА_4 звернутися до психолога. Матері ОСОБА_4 не уникати контакту з батьком дитини ОСОБА_2 (а.с. 80-81).

Згідно довідки (висновку) практичного психолога ОСОБА_13 від 14.07.2023, ОСОБА_2 пройшов курс консультацій/сеансів (5) у практичного психолога з питань відновлення та налагодження зв`язку з донькою ОСОБА_5 , психолог вважає, що ОСОБА_2 є безпечним для участі в житті своєї доньки ОСОБА_5 в реалізації свого законного права батьківської опіки; встановлення в законному порядку способу та порядку участі у житті, вихованні, забезпеченні та розвитку доньки ОСОБА_5 - є доцільним і навіть необхідним рішенням в інтересах усіх сторін (а.с. 132-133).

Як вбачається з характеристик № 02-12/16 від 03.05.2023 та № 02-12/45 від 15.09.2023, виданих Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 7 з поглибленим вивченням іноземних мов на ОСОБА_10 , батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приймають активну участь у навчально-виховному процесі. Дитина має хороший фізичний і розумовий розвиток, завжди підготовлена до уроків, доглянута, акуратна, стильно одягнена. Діти знають у колективі її як ОСОБА_14 . Дівчинка називає ОСОБА_15 (вітчима) - тато. Він кожен день приводить її до школи, цікавиться успіхами та досягненнями дитини. Єва завжди приходить з дому з позитивним настроєм (а.с. 22, 139).

Згідно довідок, виданих практичним психологом вищої категорії ОСОБА_16 на запит ОСОБА_4 щодо психоемоційного стану її доньки ОСОБА_5 , рекомендується: з метою збереження психічного здоров`я ОСОБА_5 , а також запобіганню виникненню в неї хронічної ретравматизації, невротичних розладів, деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, продовжувати уникати спілкування з ОСОБА_17 (довідки № 27 від 20.02.2023 та № 40 від 28.08.2023) (а.с. 20-21, 136-138).

Як вбачається з відповіді ГУНП в Тернопільській області № 301/05/1-2023 від 08.09.2023, відповідно до даних ІКС ІПНП від громадянина ОСОБА_2 надійшло два звернення про те, що його колишня дружина перешкоджає бачитись із його донькою. Вказані звернення зареєстровані в журналі Єдиного обліку ІКС ІПНП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 36178 від 29.08.2021 та № 37854 від 12.09.2021 (а.с. 166).

Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1331 від 01.11.2023, орган опіки та піклування вважає недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолтньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; рекомендує ОСОБА_2 змінити ставлення до виконання батьківськизх обов`язків щодо виховання доньки та здійснювати свою участь у вихованні дитини відповідно до графіку спілкування: кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год - в місцях культурно-розважального характеру. Побачення повинні відбуватися в присутності матері за бажанням дитини (а.с. 154-156).

У висновку зазначено, що мати дитини, ОСОБА_4 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що батько не бере участі у житті дитини, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини заперечує.

Батько дитини, ОСОБА_2 на засіданні комісії повідомив, що бажає спілкуватися із донькою, брати участь у її вихованні та має намір і надалі сплачувати аліменти на утримання доньки, однак мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Відділом ДВС у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.07.2023 становить 2396,51 грн.

Вирішуючи первісний позов про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також врахувавши практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Так, за результатами дослідження обставин справи, орган опіки і піклування надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем по відношенню до дочки, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_5 батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дочки.

Як з`ясовано судом, неактивна участь батька в житті дочки спричинена конфліктом між сторонами, проживанням батька дитини окремо від дочки з 2017 року та неналежним усвідомленням сторонами необхідності участі батька у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_12 .

На думку суду, саме налагодження стосунків між батьком та дочкою буде відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дочкою.

При цьому, відповідач заперечує проти позову про позбавлення його батьківських прав, та у свою чергу пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а до пред`явлення вказаного позову, звертався до органу опіки та піклування щодо встановлення порядку його участі у вихованні дочки.

Суд враховує, що вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

При цьому, суд також зважає на ту обставину, що питання позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав вже було предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_4 , та рішенням суду від 15.08.2022 у задоволенні позову відмовлено. При цьому судом було встановлено, що позивачкою не надано доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Після ухвалення вказаного рішення ОСОБА_2 намагався встановити зв`язок та особисте спілкування з дочкою, про що свідчить його звернення до органу опіки та піклування Тернопільської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з встановленням графіку побачень з донькою.

Про бажання батька ОСОБА_2 брати участь у вихованні дочки ОСОБА_12 свідчить також і той факт, що на виконання рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 116, яким ОСОБА_2 відмовлено у встановленні участі у вихованні дитини та порядку побачень з дитиною ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до психолога, останній пройшов курс консультацій у практичного психолога з питань відновлення та налагодження зв`язку з донькою.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивачки за первісним позовом, як на підставу для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, на довідку практичного психолога ОСОБА_18 № 27 від 20.02.2023, оскільки вона не є належним та допустимим доказом, що безпосередньо та ствердно свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, а носить консультативний характер та зводиться до припущень практичного психолога на основі спостережень за дитиною.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у первісному позові відмовити повністю.

Вирішуючи зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.

Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у статті 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (стаття 114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Відповідно до частин другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається із частини першої статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до частини другої статті 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Згідно вимог частини першої статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як видно із доводів позовної заяви, показань сторін, досліджених судом скарг позивачів в поліцію та орган опіки та піклування, між сторонами існує спір щодо спілкування батька із дочкою.

Суд відхиляє доводи відповідачки за зустрічним позовом та її представника про те, що відповідачка не чинить перешкоди в спілкуванні з дочкою, у зв`язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити. На думку суду, це порушить принци правової визначеності, так як сторонами не погоджено способи участі ОСОБА_2 у вихованні дочки (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому наявний спір про право, який підлягає вирішенню судом. (подібна правова позиція висловлена постановах ВС від 22 липня 2020 року у справі №295/13297/18 та 12 лютого 2020 року у справі № 638/19703/17).

Про наявність невирішеного спору між сторонами щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини свідчать також неодноразові звернення ОСОБА_2 в органи поліції щодо перешкоджання колишньої дружини бачитись із його донькою.

Про створення певних перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з дочкою Євою та уникнення контакту з останнім свідчить також рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 116, яким ОСОБА_2 відмовлено у встановленні участі у вихованні дитини та порядку побачень з дитиною ОСОБА_5, однак рекомендовано також і матері ОСОБА_4 звернутися до психолога та не уникати контакту з батьком дитини ОСОБА_2 . Доказів виконання вказаних рекомендацій суду надано не було.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьком.

Позбавлення позивача права щодо участі у спілкуванні та вихованні дочки може позбавити дитину ОСОБА_10 родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Тому, суд вважає, що відповідачку за зустрічним позовом слід зобов`язати не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою та визначити спосіб спілкування позивача-відповідача та його участі у вихованні дочки.

Суду надано висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, згідно якого ОСОБА_2 рекомендовано здійснювати свою участь у вихованні дитини відповідно до графіку спілкування: кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год - в місцях культурно-розважального характеру. Побачення повинні відбуватися в присутності матері за бажанням дитини.

Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо).

Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні спору суд доходить до висновку про те, що між сторонами у теперішній час склались неприязні стосунки, однак, дитина у жодному разі не може бути заручником цих стосунків.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд насамперед керується інтересами дитини.

Таким чином, суд вважає за можливе, з урахуванням віку дитини, встановити наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою ОСОБА_5 , шляхом систематичних зустрічей: кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год - в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07.06.2023 у справі № 607/2272/22 про те, що присутність відповідача під час спілкування позивача з дитиною не є доцільною за наявності встановлених неприязних стосунків між сторонами.

Враховуючи те, що на підставі досліджених доказів встановлено наявність неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , суд доходить до висновку, що проведення зустрічей батька із дочкою виключно у присутності матері протягом шести місяців є недоцільним, оскільки це обмежить права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування.

Разом з тим, враховуючи вік дитини, постійне перебування дитини із матір`ю, їх прив`язаність одне до одного, найвищі інтереси дитини, суд дійшов висновку, що такі побачення батька з донькою слід проводити у присутності матері дитини ОСОБА_4 у перший місяць з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому - самостійно, без присутності матері дитини ОСОБА_4 .

Окрім того, з врахуванням обставин справи, суд доходить висновку, що також необхідно допустити можливість щоденного спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку за згодою дитини.

Слід зазначити, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні дитини за певних обставин може бути змінений у майбутньому або за домовленістю сторін, або за рішенням суду, якщо цього будуть вимагати інтереси дитини.

На думку суду, такий порядок побачень буде достатнім для реалізації права позивача за зустрічним позовом на спілкуватися із дочкою.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дочкою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дочкою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем за зустрічним позовом не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Як уже зазначалося, довідка практичного психолога ОСОБА_18 № 40 від 28.08.2023, не є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин, оскільки носить консультативний характер та зводиться до припущень практичного психолога на основі спостережень за дитиною.

В задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки спосіб участі у вихованні дочки, зокрема, місце спілкування, який запропонований позивачем в зустрічній позовній заяві, зокрема, - за місцем проживання ОСОБА_2 , враховуючи відносини між ним та дочкою, наявні на даний час, не відповідатиме інтересам дитини, віку та не сприятиме емоційно-психологічному стану дитини.

Щодо вимоги про необхідність допустити можливість батька брати участь у навчальних, виховних заходах дитини, з дотриманням розпорядку навчального закладу, то суд доходить до висновку, що позивач не позбавлений такої можливості та це не входить у сферу контролю безпосередньо матері дитини, а як зазначає сам позивач - у розпорядок навчального закладу, де навчається дитина, тому у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 та визначити для ОСОБА_2 наступний спосіб участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 : кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год - в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

Вищевказані побачення батька з донькою проводити у присутності матері дитини ОСОБА_4 у перший місяць з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому - самостійно, без присутності матері дитини ОСОБА_4 .

Допустити можливість щоденного спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку за згодою дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2024.

Реквізити сторін:

Позивач-відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, бульвар Т.Шевченка, 1, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк