КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/21494/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2231/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Горбенко Н.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторії Михайлівни, заінтересовані особи: Приватне підприємство «КОНСАЛТ-СЕРВІС», ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., заінтересована особа: Приватне підприємство «КОНСАЛТ-СЕРВІС», в якій просила суд:

- скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07 липня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1;

- скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07 серпня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1;

- скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 08 серпня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1;

- визнати протиправною оцінку майна відповідно до висновку та звіту про незалежну оцінку станом на 09 серпня 2023 року, зроблену ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС».

Скаргу мотивувала тим, що приватним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», що виразилось в порушенні черговості звернення стягнення на майно боржника, накладення арешту на майно, яке не зареєстроване за боржником; направлення поштової кореспонденції на невірну адресу місця проживання, що позбавило її можливості отримати постанову про арешт майна та відреагувати на неї, порушенні процедури проведенні оцінки майна та невідповідність висновків останньої фактичній вартості майна, а також передчасності винесення постанови про стягнення додаткових витрат (т. 2 а.с. 1-8).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., заінтересована особа: ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС» - відмовлено (т. 2 а.с. 44-49).

Не погодившись з ухвалою суду, 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. (т. 2 а.с. 52-59).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права та всупереч нормам матеріального права, судом першої інстанції не досліджено всі матеріали справи, не з`ясовано усіх обставин справи. Вказувала, що судом першої інстанції не було надано їй можливості скористатись правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, належним чином захистити свої права та інтереси. В ухвалі про відкриття провадження суд першої інстанції витребував у приватного виконавця матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1, проте, не дочекавшись надання таких матеріалів, послався в оскаржуваній ухвалі на їх відсутність та відмовив у задоволенні скарги. Судом проігноровано, що за ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте, приватний виконавець здійснив арешт та опис такого майна, що мало наслідком незаконне проведення оцінки майна. Звіт про оцінку та висновок свідчить про те, що суб`єкт оціночної діяльності обрав порівняльний метод. Проте у звіті про незалежну оцінку відсутня інформація про те, що із чим порівнював суб`єкт оціночної діяльності, якими джерелами при здійсненні оцінки він керувався.

Також апелянт вказувала на незаконність постанови приватного виконавця від 09 серпня 2023 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, яка винесена з порушенням процедури та передчасно. Крім того, приватний виконавець не мав права призначати оцінку та стягувати гроші за її проведення на майно, яке у боржника відсутнє.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Чучковська А.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року залишити без змін (т. 2 а.с. 54-164).

Також відзив на апеляційну скаргу подала приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., в якому просила у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року відмовити. До відзиву долучила копію засвідчених належним чином матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 154-159 т. 3 а.с. 1-179).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші особи. які беруть участь у справі до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Повідомлення заінтересованої особи ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС» повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця знаходження від вказаної особи до суду не надходили. заінтересована особа ОСОБА_2 був сповіщений 26 грудня 2023 року про розгляд справи 15 лютого 2024 року врученням повідомлення особисто про що є відмітка працівників пошти про вручення поштового відправлення, та повідомленням його представника - адвоката Чучковської А.В. 10 січня 2024 року про що є розписка в справі (т. 2 а.с. 120-128, 138-141).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 759/21494/20, виданого Святошинським районним судом м. Києва 09 березня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 порядку зворотної вимоги (регресу) 1/2 частини зобов`язання за кредитним договором № 6099494 від 06 лютого 2008 року в сумі 397 949,82 грн. та судового збору у розмірі 9 948,75 грн. (т. 2 а.с. 32).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 13 червня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. про опис та арешт майна боржника від 07 липня 2023 року було описано на накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 47 кв.м.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 07 серпня 2023 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС» (т. 2 а.с. 18-19).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 09 серпня 2023 року визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження 1500,00 грн. у зв`язку з необхідністю залучення суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно звіту про незалежну оцінку та висновку ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС» вартість частини квартири АДРЕСА_2 становить 635 000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 28 серпня 2023 року ВП № НОМЕР_1 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення, припинено чинність арешту коштів боржника за постановою про арешт коштів боржника від 13 червня 2023 року, припинено чинність арешту майна боржника за постановою про арешт майна боржника від 13 червня 2023 року (т. 2 а.с. 31).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, проте до районного суду витребувані матеріали не надійшли (т. 2 а.с. 34-35).

До апеляційного суду ОСОБА_1 подавала клопотання про витребування завірених копій матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 133-136).

З огляду на вищенаведене та положення ст. 367 ЦПК України, колегія суддів, визнала поважними причини неподання копій матеріалів виконавчого провадження, зваживши на їх обсяг, та долучила їх до матеріалів цивільної справи (т. 3 а.с. 1- 178).

При цьому, суд апеляційної інстанції поставив на обговорення учасників судового розгляду необхідність оголошення перерви, роз`яснивши право та забезпечивши можливість ознайомитись з вказаними матеріалами виконавчого провадження особисто або через представника, у т.ч. оголошенням перерви в судовому засіданні, проте апелянт ОСОБА_1 повідомила про те, що їй відомі вказані матеріали та такої необхідності у додатковому ознайомленні вона не потребує, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 190-191).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, за змістом вищенаведених норм, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно, його наявність була встановлена під час проведення фактичного огляду і опису про що зазначено у оскаржуваній заявником постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилалась на те, що суд першої інстанції не врахував, що частина квартири АДРЕСА_2 загальною площею 47 кв.м., яка була описана та на яку було накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 07 липня 2023 року, не зареєстроване на праві власності за боржником, тому були відсутні підстави для накладення арешту на це майно.

Разом з тим, апеляційний суд відхилив такі доводи апелянта виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року у справі № 760/16783/15 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,00 кв. метрів, житловою площею 33,30 кв. метрів; грошові кошти в сумі 375081 гривні 08 копійок.

У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 47,00 кв. метрів, житловою площею 33,30 кв. метрів; грошові кошти в сумі 185540 гривень 54 копійки.

В цій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року у справі № 760/16783/15 залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 травня 2021 року та постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. щодо арешту та опису належного боржнику майна вчинені відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова від 07 липня 2023 року про опис та арешт майна боржника містить загальні відомості про площу квартири, адресу місцезнаходження майна, яке описується та на яке накладається арешт, та інші відмінні ознаки описаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що копію постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. про опис та арешт майна боржника від 07 липня 2023 року було направлено рекомендованим листом на адресу ОСОБА_1 , зазначену у виконавчому листі: АДРЕСА_3 . У матеріалах справи наявна копія витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною у виконавчому листі адресою станом на 20 червня 2023 року.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. При цьому, відсутність боржника при проведені опису майна не може бути перешкодою для проведення такого опису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 року у справі № 904/1069/18.

Окрім того, у скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07 серпня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1.

За змістом ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Згідно з п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з пунктом 54 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Згідно з вимогами пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

З огляду на зазначені вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту № «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, незважаючи на вибір оцінювачем методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала, що оцінку майна відповідно до висновку та звіту про незалежну оцінку станом на 09 серпня 2023 року, зроблену ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС», було проведено порівняльним методом, проте, не долучено додатків з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки. Також вважає, що вартість оцінюваної квартири є значною вищою, ніж та, яку встановлено у звіті.

Проте перевіривши звіт про незалежну оцінку станом на 09 серпня 2023 року, зроблений ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС», встановлено, що у п. 4.3 викладено аналіз вихідної інформації та обґрунтування обраних підходів для оцінки.

Факт направленням приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 07 серпня 2023 року та звіту про незалежну оцінку станом на 09 серпня 2023 року, зроблену ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС», підтверджується наявними у справі доказами.

З цих підстав суд апеляційної інстанції відхилив відповідні доводи апелянта про те, що вона не була належним чином повідомлена про проведення вищевказаних виконавчих дій.

У матеріалах справи відсутні докази невідповідності вказаного висновку вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків.

Тобто, посилання заявника на порушення суб`єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки майна боржника пунктів 54 Національного стандарту № 1, що призвело до порушення її прав, не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів про скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 08 серпня 2023 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Згідно з договором № 208082023 на проведення незалежної оцінки майна від 08 серпня 2023 року, укладеного між приватним виконавцем Жданович В.М. та ПП «КОНСАЛТ-СЕРВІС», вартість проведення оцінки майна становила 1500,00 грн.

Скаржниця вказувала, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 08 серпня 2023 року є передчасною з огляду на положення ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, суд першої інстанції правильно відхилив вказані доводи з огляду на те, що постановою приватного виконавця від 28 серпня 2023 року ВП № НОМЕР_1 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду (т. 2 а.с. 31).

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Зважаючи на те, що приватний виконавець при винесенні постанови про арешт майна та його опис, проведення оцінки майна, стягнення додаткових витрат виконавчого провадження діяв у межах та на виконання норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги з наведених вище підстав.

Процесуальних порушень, які б могли бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до тлумачення законодавства, цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 лютого 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова