Справа № 643/9619/23
Провадження № 2/643/472/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Тимош О. М.,

за участю секретаря судового засідання Волошко М. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_3 в особі свого представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 18,0 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м, в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 01.10.2010 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 розірвано.

29.03.2012, в період шлюбу, за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу придбано квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира була оформлена на ім`я чоловіка ОСОБА_2 .

Позивачка зазначає, що зазначена квартира була придбана в шлюбі на спільні кошти, та посилаючись на ст. 60, 70 СК України вважає, що вона має право на 1/2 частину спірної квартири, яка є їх з відповідачем спільною сумісною власністю.

26.09.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердив, що квартира була придбана в шлюбі та є спільним майном подружжя.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

Сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01.10.2010 перебували у шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 було розірвано (а.с.37-38).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О. Б., зареєстрованого в реєстрі за №709, ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 18,0 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м (а.с.10). Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" №33850533 від 17.04.2012 (а.с.8).

Вчинення зазначеного правочину підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів №11158007 від 29.03.2012 (а.с.13).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1453 від 17.08.2012 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.16). Станом на 20.09.2023 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 20).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №347817573 від 25.09.2023 право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 17.04.2012 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лук`яновою О. Б. №709 від 29.03.2012 (а.с.31).

Ціна квартири, що є предметом спору, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та складається з однієї кімнати житловою площею 18,0 кв.м, загальною площею 31,3 кв м, на підставі аналізу даних, інформації щодо ціни пропонування та продажу подібного майна у м. Харкові становить 472 972,00 грн, у тому числі вартість 1/2 частини зазначеної квартири становить 236 486,00 грн (а.с.36).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1-3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи зазначені приписи закону суд дійшов висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була набута сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Обставин, що мають істотне значення, та можуть вплинути на відступлення судом від засади рівності часток подружжя, сторонами суду не наведено та не доведено.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у справі визнав позовні вимоги. В свою чергу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та, з урахуванням наявності законних підстав та визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,5, 12,13, 76-82, 89, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 18,0 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2364,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 15 січня 2024 року.

Суддя О. М. Тимош