Справа № 345/3732/23
Провадження № 22-ц/4808/57/24
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Максюта І. О.,

Луганської В. М.,

секретар Кузів А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року, в складі судді Сухарник І. І., ухвалене в м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом Комунального підприємства «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач Комунальне підприємство «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради (надалі КП «Калуська енергетична компанія») звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , подав заяву до КП «Калуська енергетична компанія» про укладення договору на холодне водопостачання та водовідведення. На підставі заяви споживача між сторонами було укладено заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з холодного водопостачання та централізованого водовідведення № 3352.

Виконуючи свій обов`язок, КП «Калуська енергетична Компанія», як виконавцем житлово-комунальних послуг, споживачу надавалися систематично, безперебійно, у повному обсязі комунальні послуги згідно законодавчо визначених норм.

У зв`язку із не сплатою боржником фактично спожитих послуг, станом на 30 червня 2023 року у відповідача утворився борг перед КП «Калуська енергетична Компанія» в загальній сумі 14 556 грн. 92 коп.

Разом з тим, позивач, з метою досудового врегулювання спору, звертався до ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості. Зокрема було надіслано попередження, згідно з яким КП «Калуська енергетична Компанія» вимагало погасити заборгованість та надати копії підтверджуючих документів про оплату, або звернутися до КП «Калуська енергетична Компанія» для укладення договору реструктуризації заборгованості. Однак, ОСОБА_1 борг не оплачується в повному обсязі, тому КП «Калуська енергетична Компанія» звернулася до суду в наказному провадженні про стягнення даного боргу, однак у видачі судового наказу відмовлено. Тому позивач звернувся до суду.

Посилаючись на вказані обставини «Калуська енергетична компанія» просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги в загальному розмірі 14 556 грн. 92 коп. та судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року позов КП «Калуська енергетична Компанія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Калуська енергетична Компанія» заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 14 556 грн. 92 коп. та 2 684 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Калуська енергетична Компанія».

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно договору купівлі-продажу від 24 травня 2018 року апелянт, став власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою повноцінного користування житлом, ним була подана заява до КП «Калуська енергетична Компанія» про намір укласти договір про надання послуг з холодного водопостачання та централізованого водовідведення. Для укладення договору 17 жовтня 2022 року до помешкання апелянта прибула комісія для перевірки лічильника. Комісією зафіксовано показник у величині 734 м3, за даними якого була виявлена заборгованість. Апелянт зазначає, що послугами не користувався та їх не отримував до 01 листопада 2022 року, адже, у вищезгаданій квартирі проживали її колишні власники, які були виселені тільки 01 жовтня 2022 року на підставі рішення Калуського міськрайонного суду у справі №345/2717/18 від 19 вересня 2022 року. Крім того, договір купівлі-продажу не передбачав обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з розрахунку КП «Калуська енергетична Компанія» у жовтні 2022 році апелянтом було спожито послуги у розмірі 400 м3. Відповідно до розміру спожитих послуг позивачем нараховано борг у сумі 14 556 грн. 92 коп., проте належних доказів на підтвердження даного факту не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу комунальне підприємство «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради посилається на те, що рішення суду про задоволення позову ухвалене з дотриманням норм процесуального права. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду без змін.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовою повісткою та за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125248490 від 24 травня 2018 року, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 25 травня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 33).

Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону, чинній на час придбання ОСОБА_1 квартири (далі Закон), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої, частини п`ятої статті 13 Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Водночас споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, провадження № 61-2572св22.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 200/14925/15-ц (провадження № 61-13874св18).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2022 року в справі № 345/2717/18, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 усунуто перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнано такими, що втратили право користування цією квартирою. При цьому судом було встановлено, що після придбання квартири ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які проживали та були зареєстровані в ній, з вимогою про виселення та зняття з реєстрації. Оскільки останні вимогу не виконали, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду.

Таким чином з моменту набуття у власність зазначеної квартири, відповідач не міг вселитися в неї та користуватися комунальними послугами.

Відповідно абзацам 1, 4, 6 п. 14 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, які були чинними до усунення відповідачеві перешкод у користуванні квартирою, надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня акцептування такого договору.

Акцептом, виходячи з положень ч. 2 ст. 642 ЦК України, є дії особи, які демонструють намір укласти угоду, і такі дії відповідач вчинив тільки 11 жовтня 2022 року підписавши заяву-приєднання № 3352 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 30).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що залишившись проживати в квартирі відповідача та продовживши користуватися комунальними послугами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично продовжили з позивачем договірні відносини з надання комунальних послуг, а відтак зобов`язані їх сплатити до 10 жовтня 2022 року.

Доказів тому, що відповідач акцептував договір із позивачем до 11 жовтня 2022 року, суду не надано.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що борг у жовтні 2022 року виник після звернення відповідача до позивача з вимогою укласти договір та зняття представниками останнього показань приладів обліку, встановленого в квартирі відповідача.

Оскільки, цей прилад обліку був встановлений попередніми власниками квартири, а доказів тому, що до жовтня 2022 року позивач здійснював перевірку показань квартирного засобу обліку останнім суду не надано, підстави вважати, що заборгованість відповідача утворилася починаючи з жовтня 2022 року відсутні.

Згідно розрахунку наданого позивачем, починаючи з листопада 2022 року у відповідача заборгованість за надані позивачем послуги відсутня.

Тому враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення позовних відсутні, а відтак рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

Судді В. М. Барков

І. О. Максюта

В. М. Луганська