Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання - Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 63371,40 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народився син. Після припинення шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати із матір`ю. Відповідач бере участь в утриманні сина згідно з судового рішення. Наводить аргументи про те, що син має гарні здібності до вивчення точних наук. З метою вступу до вищого навчального закладу дитина протягом 2018-2023 року проходила освітні курси на базі Ірпінського державного коледжу економіки і права, завдяки яким син вступив до цього вищого навчального закладу. У 2019 році позивач оплатила проїзд сина в таборі з метою навчання та відпочинку. У лютому-березні 2022 року внаслідок вторгнення рф на територію України в квартиру, де проживає позивач із сином влучив снаряд, у зв`язку із чим було пошкоджено майно, зокрема і кімнату дитини. На відновлення майна було потрачено кошти позивачем. Загальний розмір додаткових витрат складає у сумі 126743,80 грн, що в рівних частках підлягає поділу між батьками. Додатково зазначає, що у відповідача покращився майновий стан, офіційно працевлаштований, а відтак і має можливість покрити частину додаткових витрат на утримання дитини. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, який місить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що не конкретизовано види додаткових витрат, а відтак розмір таких витрат не обґрунтований. Позивачем надано ряд платіжних документів за період з 15.10.2018 по 30.10.2020 на загальну суму 302989,00 грн, які підтверджують понесення додаткових витрат на дитину, однак до такої частини позовної вимоги слід застосувати трирічний строк позовної давності, адже позов подано до суду у листопаді 2023 року. Про сплату витрат на навчання сина за період з 30 листопада 2020 року по 26 березня 2023 року, то про такі додаткові витрати відповідачу не було відомо. Щодо придбання для дитини кросівок та куртки у квітні та травні 2023 року, то такі витрати не входять до додаткових та можуть бути придбані із суми аліментів, які сплачуються відповідачем на утримання сина. Щодо витрат на відновлення житла після руйнування, спричинено збройною агресією рф проти України, то для таких витрат передбачена компенсація від держави, у відповідності до вимоги чинного законодавства. Окрім цього, на утриманні відповідача перебуває дитини від першого шлюбу, непрацездатна мати, дитина теперішньої дружини. Просить позов задовольнити частково.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, яка містить заперечення. Наводить доводи про те, що подані платіжні документи щодо участі відповідача в утримані їх спільної дитини не містять призначення платежу як додаткові витрати. Мати відповідача має матеріальну можливість утримувати себе самостійно, а також має ще одного сина, який може її утримувати. Теперішня дружина відповідача отримує аліменти на утримання сина від колишнього чоловіка. Відпочинок сина сторін із батьком за кошти останнього, були добровільною згодою усіх. Пошкоджене житло є службовим житлом позивача, у якому проживає позивач із сином, та таке потребувало негайно відновлення. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду додаткові пояснення у яких зазначає аналогічні аргументи, що викладені у відзиві на позов.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення на позовну заяву та відповідь на відзив, які є аналогічними викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просить такий задовольнити частково з підстав викладених у заяві по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Сторони перебували у шлюбних відносинах з 01 липня 2005 року. Шлюб припинено на підставі судового рішення від 19 травня 2014 року, справа № 359/3224/14-ц, копія якого міститься у матеріалах справи.

Суд установив, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого 24.01.2006, що міститься у матеріалах справи.

Син ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю. Така обставини не заперечується стороною відповідача, а тому приймається судом до уваги.

У зв`язку із наявністю підстав для стягнення додаткових витрат на утримання, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

17 січня 2018 року судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/10292/17 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.12.2017, до дня досягнення дитиною повноліття.

17 вересня 2018 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі №758/2745/18 зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу № 359/10292/17 Бориспільського міськрайонного суду Київської області, до розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 359/10292/17 станом на 01.05.2023 відсутня, що підтверджено довідкою-розрахунком державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області від 17.05.2023 № 44419 у виконавчому провадження № 55916246.

Позивач наводить аргументи про те, що ним понесено додаткові витрати на утримання дитини, які викликані необхідністю розвитку здібностей дитини, що підтверджено поданими платіжними документами на загальну суму 19000,00 грн, та відпочинок дитини у таборі, загальні витрати становлять 11355,00 грн. Окрім цього, було придбано одяг та взуття для сина. Позивачем відновлено пошкоджене внаслідок вторгнення рф на територію України житлове приміщення у якому вона проживає разом із дитиною. Загальна сума додаткових витрат становить 126743,80 грн, що підлягають поділу у рівних частках між батьками дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій та (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивачем не подано жодних доказів на підтвердження того, що витрати на проходження дитиною освітніх курсів в Ірпінському державному коледжі економіки і права, починаючи з 2018 року по травень 2023 року, не є звичайними, а викликані особливими обставинами, пов`язаним з розвитком здібностей дитини та таланту щодо точних наук, зокрема робототехніки та математики.

Окрім цього, згідно аргументів сторони позивача, такі курси були необхідні з метою вступу сина до Ірпінського державного коледжу економіки і права на бюджетну форму (безкоштовну форму навчання), що в подальшому відбулось та підтверджено довідкою навчального закладу від 06.12.2023 № 3510.

Позивачем не подано доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджено таке питання в частині, що стосується їх вартості, а відтак суд прийшов до переконання про те, що відсутні підстави вважати вказані витрати додатковими у розумінні ст. 185 СК України.

Разом із тим, аналізуючи надані до суду платіжні документи щодо оплати освітніх послуг /а.с. 23-26, 28,29,32-48,49-54, 56-72/, призначення платежу «оплата за навчання; оплата за навчання, школа; плата за курси» суд не встановив жодних укладених договорів про надання відповідних послуг на підставі яких здійснено відповідні платежі, відсутні акти виконаних робіт (надання послуг), зміст та обсяг наданих послуг, час проведення курсів та їх вартість, а також, що відповідні навчання були проведені з метою розвитку здібностей сина у напрямку точних наук, зокрема робототехніки та математики.

Позивачем також наведено аргументи про те, що нею понесено витрати на придбання одягу (чоловіча куртка) та взуття (черевики чоловічі зима) для сина, що підтверджено платіжними документами - фіскальними чеками від 29.10.2023 № 12-41-57 та № 02-003032 відповідно /а.с 74, 76/, однак такі доводи суд не приймає до уваги, адже зазначені витрати фінансуються у межах стягнення аліментів на утримання дитини та не викликані особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України.

Окрім цього, у платіжних документах наявні реквізити платіжних карток № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , однак такі дані не дають змоги ідентифікувати осіб якими ці послуги оплачувались, тобто відсутні докази понесення цих витрат саме позивачем. Інших доказів, які підтверджували б понесення саме позивачем витрат на купівлю вказаних речей суду не надано.

Позивач наводить аргументи про те, що дитини перебувала у таборі «Sportium» (спортивно-оздоровчий комплекс) з метою відпочинку та навчання сина, що підтверджено платіжними документами на загальну суму 11355,00 грн /а.с. 27, 30, 31/, однак такі докази не підтверджують інформацію, що така поїздка була придбана позивачем для розвитку здібностей дитини, для відпочинку у лікувальних цілях тощо, що свідчили б про необхідність понесення додаткових витрат у відповідності до ст. 185 СК України.

Щодо аргументів позивача про покриття додаткових витрат на відновлення пошкодженого внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією рф проти України, нерухомого майна шляхом проведення капітального ремонту квартири у якому проживає позивач із сином, суд зазначає, що такі витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Суд не бере до уваги покликання сторони відповідача на право позивача одержати компенсацію за пошкодження житла у відповідності до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», адже суд не встановив, що позивач відноситься до осіб, які мають право на одержання компенсації, перелік яких надано у ст. 2 цього Закон, адже є лише основним квартиронаймачем, що підтверджено ордером на житлове приміщення від 23.04.2015 № 20.

Окрім цього, у відповідності до ст. ст. 124, 62 ЖК України, ст. 819 ЦК України капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором.

У зв`язку із наведеним, суд не надає оцінку доказам, що стосуються пошкодження майна /а.с. 77-86/, адже такі на переконання суду не стосуються додаткових витрат на утримання дитини.

Щодо аргументів сторони відповідача, а саме: що батько бере участь в утримання сина сторін у добровільному порядку, має на утримані дитину від перших шлюбних відносин, непрацездатну матір, утримує дитину дружини з якою він проживає на даний час, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 180, 185, 192 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та після досягнення дитиною повноліття, яка продовжує навчання, а також брати участь у додаткових витрат на дитину; необхідність перебування матері відповідача на його утриманні не підтверджено жодними доказами; не підтверджено доказами необхідність перебування на його утриманні дитини теперішньої дружини, з якою він проживає на даний час, які б мали значення для справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Натомість, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку сина наявних у нього здібностей, талантів, або у зв`язку його хронічною хворобою, у зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про те, що у позовній вимогі про стягнення додаткових витрат на дитину необхідно відмовити за недоведеністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 142, 259, 265, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 09 лютого 2024 року.

Суддя О. І. Якимець