КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №638/6033/23 Головуючий у суді І інстанції: Диба О.В.
провадження №22-ц/824/5668/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Гаращенка Д.Р.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06.07.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та позивачем укладено кредитний договір «придбання нерухомості» №10/111/21.

Крім того, 06.07.2021 року між АТ «КБ «Глобус», ПрАТ «Трест Житлобуд-1» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №№10/111/21/3 майнових прав на нерухоме майно.

Вказує, що у період перебування позивача на військовій службі банком нараховано заборгованість зі сплати відсотків за користування наданими кредитними коштами.

На думку позивача, банк неправомірно нараховував позивачу відсотки за користування кредитом, оскільки позивач з 04.11.2022 року по теперішній час призваний та перебуває на військовій службі під час мобілізації та має статус військовослужбовця, у зв`язку з чим звільнений від сплати пені та відсотків за користування кредитом, на підтвердження чого позивачем надавались до банку відповідні документи, проте банк не припинив незаконне нарахування відсотків.

На підставі викладеного позивач просив визнати дії АТ «КБ «Глобус» по нарахуванню відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором «придбання нерухомості» №10/111/21 від 06.07.2021 року щодо військовослужбовця ОСОБА_1 з 04.11.2022 року неправомірними; зобов`язати АТ «КБ «Глобус» припинити нарахування військовослужбовцю ОСОБА_1 на час перебування на військовій службі процентних платежів, штрафних санкцій, пені за вказаним кредитним договором, з моменту винесення судового рішення і до закінчення особливого періоду в Україні, та здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 внесків за вищевказаним кредитним договором з 04.11.2022 року, зарахувавши сплачені ОСОБА_1 штрафні санкції, пеню, проценти за користування кредитом у рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Бєлова Олександра Євгеніївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що договори були укладені за рік до внесення даних змін, а отже на них не розповсюджується дія Закону України про внесення змін № 2459- IX від 27.07.2022 року.

Вважає висновки суду першої інстанції про те, що зазначені зміни набули чинності до призову позивача на військову службу, є необгрунтованими, адже момент призову, не є обставиною, необхідною для застосування цих змін.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що з моменту призову на військову службу, у позивача, як військовослужбовця з`явилося право на користування визначеними законом пільгами, гарантіями та компенсаціями. Зокрема, у відповідності до частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», за кредитними зобов`язаннями військовозобов`язаним надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Такими пільгами є: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами.

Вказувала на те, що з урахуванням поданих позивачем документів та норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тож на нього поширюються пільги та гарантії, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вважає, що оскільки позивач з 04.11.2022 року призваний на військову службу під час мобілізації до Управління Служби безпеки України в Харківській області, тому, що з вказаної дати позивач має право на звільнення від сплати пені і процентів за користування кредитом, а AT «КБ "Глобус» при цьому зобов`язаний був припинити їх нарахування.

З огляду на викладене, представник апелянта вважає, що судом першої інстанції прийнято необгрунтоване рішення, не встановлено обставин, які мають значення для справи, неправильно оцінено докази та внаслідок цього прийнято необгрунтоване рішення з порушенням матеріальних норми права.

09 лютого 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача АТ «Комерційний банк «Глобус» - адвоката Верхогляда Михайла Леонідовича, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача просив поновити строк на подачу відзиву як пропущеного з поважних причин та долучити його до матеріалів справи, посилаючись на те, що активні бойові дії на теренах України, в тому числі постійно діючі повітряні тривоги в Київській області та безпосередньо в місті Києві унеможливили здійснення окремих дій в тому числі процесуальних з боку AT «КБ «ГЛОБУС» у зв`язку з необхідністю забезпечення безпеки працівників. Тому правомочність відповідача щодо подання відзиву на апеляційну скаргу позивача у встановлений судом строк не могла бути реалізована з об`єктивних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року та зокрема роз`яснено відповідачу право на подачу відзиву на апеляційну скаргу строком до 27 грудня 2023 року.

Супровідним листом від 13.12.2023 року на електронну адресу відповідача АТ «Комерційний банк «Глобус» надіслано копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги. Вказані документи надіслані на електронну адресу відповідача 14.12.2023 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Враховуючи, що з 24 лютого 2022 року Україна зазнала широкомасштабного вторгнення на свою територію російських військ і наразі перебуває в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи необхідність виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами.

В умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

З урахуванням наведеного, за наявності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд апеляційної інстанції вважає вказані підстави поважності причин пропуску строку поважними, а тому пропущений строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу підлягає поновленню.

Відповідач не погоджується з обставинами і доводами викладеними в апеляційній скарзі, вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та безпідставною, та такою що не підлягає задоволенню відповідно до наступних підстав.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував на те, що оскільки кредитний договір між позивачем та відповідачем, був укладений саме для придбання майнових прав на нерухоме майно, що, в свою чергу, виключає застосування п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вважає, що правомірними є висновки суду про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки відсутні правові підстави про визнання дій відповідача незаконними та зобов`язання вчинити дії.

09 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Бєлової О.Є. про відкладення судового засідання, яке призначено на 13.02.2024 року. Клопотання обгрунтоване тим, що представник позивача не може прийняти участь у даному судовому засіданні, у зв'язку з участю в іншому провадження.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин представник позивача - адвокат Бєлова О.Є. суду не надала, на підставі зазначеного, колегія суддів дійшла до висновку про залишення клопотання про відкладення розгляду справи без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що при зверненні до суду і з позовною заявою позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог посилався на приписи п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до змісту якого, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Вказана норма закону, набула чинності до призову позивача на військову службу.

Суд першої інстанції обрунтовував свої висновки також тим, що кредитний договір між позивачем та відповідачем, був укладений саме для придбання майнових прав на нерухоме майно, що, в свою чергу, виключає застосування зазначеної вище норми чинного законодавства.

Враховувавши, що банком правомірно відмовлено позивачу у зупиненні нарахування відсотків за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій банку незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Нова редакція ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діє з липня 2022 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2022 року № 2459-IX.

Встановлено, що 06.07.2021 року ОСОБА_1 підписав з АТ «КБ «Глобус» кредитний договір «придбання нерухомості» №10/111/21, за умовами якого банком надано позивачу кредит у розмірі 635 000 грн, строком на 240 місяців до 05.07.2041 року на придбання житлової нерухомості, з відсотковою ставкою в період з 06.07.2021 року по 05.07.2022 року - 7,9% річних, в період з 06.07.2022 року по 05.07.2041 року - 17,9% річних, з комісією за надання кредиту (сплачується одноразово) - 18415 грн (а.с. 11).

Відповідно до п.1.2 договору позичальник зобов`язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком погашення кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, супутніх послуг, які надаються позичальнику у зв`язку з укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов`язань позичальника, які виникають у зв`язку з укладенням цього договору.

06.07.2021 року між АТ «КБ «Глобус» (іпотекодержатель), ПрАТ «Трест Житлобуд-1» (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір іпотеки №№10/111/21/3 майнових прав на нерухоме майно, за умовами якого у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №10/111/21 від 06.07.2021 року іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , та саму квартиру після здачі в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів (а.с. 8-8а).

В матеріалах справи міститься Заява-Анкета № ІС-436138/0000 від 06.07.2021 року на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» підписана ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Як вбачається з переписки представника позивача з банком, станом на 24.02.2023 року у позивача накопичилась строкова заборгованість по кредиту у розмірі 623 142,85 грн та прострочена заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 25 489,23 грн, у зв`язку з чим представник позивача звертався до банку із заявами про звільнення позивача від сплати відсотків за користування кредитом, оскільки позивач є військовослужбовцем та на підставі чинного законодавства підлягає звільненню від сплати відсотків за користування кредитом, проте банком було відмовлено у зупиненні нарахування відсотків у зв`язку з ненаданням позивачем передбачених вимогами чинного законодавства документів, зокрема, військового квитка, або довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, виданої військкоматом або військовою частиною, а для резервістів - витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною (а.с.15-21).

Відповідно до копії довідки Управління Служби безпеки України в Харківській області від 05.12.2022 року № 70/11-390 виданої ОСОБА_1 про те, що він призваний на військову службу під час мобілізації в Управління Служби безпеки України в Харківській області з 04.11.2022 року по т.ч. (а.с. 6).

Відповідно до копії довідки Управління Служби безпеки України в Харківській області від 05.12.2022 року № 70/11-385 виданої молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , який відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та у зв`язку з набранням чинності 24 лютого 2022 року Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022 та наказом Голови Служби безпеки України № 158/ДСК від 24.02.2022 року з метою забезпечення виконання заходів правового режиму воєнного стану на окремих територіях України призваний на військову службу під час мобілізації до Управління Служби безпеки України в Харківській області, з 04 листопада 2022 року (а.с. 7).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку відмовляючи у задоволенні позовних вимог, оскільки кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений для придбання майнових прав на нерухоме майно, що виключає можливість застосувати норму п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2022 року № 2459-IX внесено зміни до законів України, зокрема пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнивши словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

З огляду на те, що зазначена норма закону набула чинності до призову позивача (листопад 2022 року) на військову службу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача не було обов`язку задовольняти вимоги позивача щодо звільнення його від сплати передбачених укладених договором платежів (нарахування відсотків за кредитним договором).

Доводи апеляційної скарги про те, що договори були укладені за рік до внесення даних змін, а отже на них не розповсюджується дія Закону України про внесення змін № 2459- IX від 27.07.2022 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки таке твердження скаржника є помилковими, оскільки як вже встановлено судом, позивач призваний на військову службу з листопада 2022 року, саме з цього часу на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Між тим кредитний договір був укладений між позивачем та відповідачем у липні 2021 року, коли позивач не перебував на військовій службі, а тому в даному випадку на нього не розповсюджуються дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту призову на військову службу, у позивача, як військовослужбовця з`явилося право на користування визначеними законом пільгами, гарантіями та компенсаціями у відповідності до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», суд апеляційної інстанції частково погоджується, так дійсно на позивача поширюється вище зазначений закон, разом з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем було отримано кредит на придбання майнових прав нерухомого майна, а в положенні закону, це є виключенням на яке не розповсюджуються пільги щодо не сплати відсотків, штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що з урахуванням поданих позивачем документів та норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тож на нього поширюються пільги та гарантії, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на момент укладення кредитного договору позивач не перебував на військовій службі і на нього не розповсюджувались норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того кредитні кошти були взяті на придбання нерухомого майна, отже пільги на ці договірні відносини між банком та позивачем не розповсюджується.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ч. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «15» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник