Справа №461/1538/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовеьцка С.
за участю: заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 .
В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що вона проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , квартира перебуває у державній власності. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом заявниці, з яким вона проживає в одній квартирі. Заявниця потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_3 вже протягом декількох років. поведінка брата негативно впливає на її здоров`я та працездатність,
адже свідком такої поведінки є її неповнолітні діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заінтересована особа чинить перешкоди у користуванні квартирою та систематично протягом двох років, в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє домашнє насильство щодо заявниці та її неповнолітніх дітей, а саме: діяння психологічного та фізичного насильства. На неодноразові зауваження, прохання заявниці не реагує або починає скандалити, погрожує фізичною розправою їй та членам її сім`ї, приводить в дім невідомих осіб. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів та починаючи з 2022 року, проте, це не дало жодного результату, ОСОБА_3 не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, з ним проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї . Відтак, вважає, що видача обмежувального припису є єдиним способом захистити її та неповнолітніх дітей, а тому просить заяву задоволити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі.
Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала з мотивів, наведених у ній. Просить таку задовольнити.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.
Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що таку слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , квартира перебуває у державній власності.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом заявниці, з яким вона проживає в одній квартирі.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2023 р. у справі №461/795/23 стосовно ОСОБА_3 було видано обмежувальний припис, яким йому було заборонено протягом 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з Заявницею, заборонено наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , заборонено вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та заборонено особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею.

Проте, після строк дії обмежувального припису закінчився 02.01.2024 р.

Відносно ОСОБА_3 було видано термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №278560; 278638; 278637;278639.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово вчиняється домашнє насильство, а саме діяння психологічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей, про що свідчать складені відносно ОСОБА_3 винесені термінові заборонні приписи відносно кривдника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є постраждалою особою від домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, так як систематично піддавалася протиправним діям зі сторони ОСОБА_3 , що підтверджує необхідність застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме обмежувального припису стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 вказаної статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, враховуючи зібрані у справі докази, з метою запобігання та протидії насильству суд дійшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав, передбачених п. 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви та видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву задоволити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 :

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_3 контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

- заборони ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Волоско І.Р.