Провадження № 2/522/1012/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду 08.11.2023 року надійшов позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500849874 у розмірі 62 140,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.12.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500849874. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Вказано, що відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі 62 140,18 грн. На даний час відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Матеріали позову суддя отримала 09.11.2023 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 314001 від 09.11.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 19.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.11.2023 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2023 року.

До суду 12.12.2023 року від відповідачки надійшов відзив, згідно якого просила відмовити у задоволені позовних вимог позивача.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до п. 2 до «Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту № 500849874» від 16.12.2021 року датою повернення кредиту визначено 17.12.2028 року. Крім того розрахунок боргу є необґрунтованим, оскільки в позовні заяві позивач посилається на те, що відповідачці був наданий кредит в розмірі 50 681,89 грн. строком на 84 місяці, а позивач просить стягнути заборгованості у розмірі 62 140,18 грн. Також в розрахунку заборгованості за кредитом у гривні вказано, що за період з 17.01.2022 року по 17.02.2023 року поточна заборгованість клієнта складає13 895,81 грн., однак суму погашення вказано 62 140,18 грн. Крім того відповідачка неодноразово зверталась до позивача щодо зменшення щомісячного платежу до 500 грн та реструктуризації. Вимогу про дострокове погашення не отримувала. Також зазначила, що наразі має хиткий матеріальний стан та на утриманні відповідачки знаходиться мати-особа другої групи інвалідності.

У судове засідання призначене на 20.12.2023 року сторони не прибули. Розгляд справи відкладено на 25.01.2024 року.

У судове засідання призначене на 25.01.2024 року сторони не прибули.

Відповідачка ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 30.01.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту.

Судом встановлено, що 16.12.2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа, ОСОБА_1 , уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту, відповідно до якої остання запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту № 500849874, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредитування готівкою», сума кредиту- 50 681,89 грн., процентна ставка 23 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту-84 місяці. (а.с. 4).

Крім того, відповідачкою підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 8-9), графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 5-6), а також паспорт споживчого кредиту, згідно якого сторони, окрім інших умов, погодили нарахування штрафу за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів 200,00 грн, та за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше 400,00 грн. Також визначено орієнтовну загальну вартість кредиту 102 375,33 грн. (а.с. зв. 7).

Таким чином відповідачка власноручно ставила підписи на вищевказаних документах, а тому була обізнана про умови даного кредитування.

Факт укладання та підписання вищевказаних документів відповідачкою не спростовано.

Як свідчать матеріали справи, позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надававши позичальнику обумовлену суму кредиту на погоджені з ним цілі, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною картою за період з 16.12.2021 року по 28.02.2023 року, оскільки 17.12.2021 року ОСОБА_1 було надано кредит на суму 50 681,89 грн. з перерахуванням на картку. (а.с. 13-17).

Суд вбачає доведеним факт видачі та нарахування грошових коштів позивачем на рахунок відповідачки за укладеним договором.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою у відзиві не спростовано.

Проте відповідачка прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2023 року становить 62 140,18 грн., що підтверджується наданими банком розрахунком та випискою з особового рахунку за вказаним кредитним договором. (а.с. 11).

01.12.2022 року Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу ІV Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк», у зв`язку зі зміною найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та приведення деяких положень статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України.

З наданого відзиву суд вбачає, що на звернення відповідачки від 12.07.2023 року (а.с. 52) та 24.08.2023 року (а.с. 56) позивач відповів, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено скасування відсотків за користування кредитними коштами та запропоновано переглянути наявні пропозиції проведення реструктуризації або прощення заборгованості у мобільному додатку Банку. (а.с. 57, 58).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Публічна оферта (договір) пропозиція Виконавця, адресована будь-якій фізичній та/або юридичній особі, у відповідності зі статтею 633 Цивільного кодексу України, укласти з ним публічний договір про надання послуг.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Статтею 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Суд виходить з презумпції правомірності та чинності правочину у формі акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500849874, анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачкою, які є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Умовами для укладання такої угоди визначено тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 50 681,89 грн., процентна ставка 23 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту-84 місяці.

Передбачено, що угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов угоди та договору.

Суд встановив, що своїм підписом у оферті ОСОБА_1 підтвердила, що отримала акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать, що з моменту підписання банком отриманого відповідачкою акцепту, угода про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року набула чинності, ОСОБА_1 погодилася з визначеними у оферті умовами кредитування.

Даний факт у відзиві відповідачкою не спростовано.

У той же час відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, істотними умовами кредитного договору виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Зі змісту оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що засвідчує підпис позичальника на оферті на укладення угоди про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року, поставленою нею у нижньому її полі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 62, 63 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Таким чином, виписки з карткового рахунку, що містяться в матеріалах справи суд вважає належним доказом перерахування кредитних коштів відповідачці та суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою усієї суми кредиту у розмірі 50 681,89 грн.

04.09.2023 року на адресу відповідачки представником АТ "Сенс Банк" було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. (а.с. 18-23). Тобто позивач, через порушення умов кредитування відповідачкою, скористався правом дострокового погашення кредиту.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2023 року розглянувши справу № 910/4518/16 підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Тобто при невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань за Договором, зокрема, непогашення заборгованості за Кредитом, несплати процентів Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, в такому випадку вважається, що строк виконання зобов`язання Клієнта перед Банком щодо повернення повної заборгованості за Кредитом таким, що настав.

Крім того судом встановлено, що останній платіж відповідно до виписки по рахунку за період з 16.12.2021 року по 28.02.2023 року відповідачкою був зроблений 17.02.2022 року у розмірі 1 218,76 грн.

Однак до відзиву та окремою заявою відповідачка надала суду на погашення кредиту за договором № 500849874 від 16.12.2021 рокукопії квитанції: від 01.09.2023 року на суму 500,00 грн.; від 05.10.2023 року на суму 500,00 грн.; від 05.11.2023 року на суму 500,00 грн.; від 07.11.2023 року на суму 500,00 грн.; від 03.12.2023 року на суму 500,00 грн.; від 02.01.2024 року на суму 500,00 грн.

Тобто у загальному за період з 01.09.2023 року по 02.01.2024 року відповідачка на погашення вищевказаного кредиту сплатила 3 000,00 грн.

Враховуючи, що умовами угоди про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року, яка підписана сторонами, передбачено обов`язок відповідачки сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 23,00% річних, і відповідачкою доведено факт їх часткової сплати, а тому суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимога позивача та стягнення загальної заборгованість у сумі 59 140,18 грн. (62 140,18 грн. -3 000,00 грн) з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково на 95,17 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно - в сумі 2 554,36 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 15, 16, 203, 207, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550, 551, 610-612, 625, 626, 629, 633, 634, 638, 639, 640, 641, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором № 500849874 від 16.12.2021 року у розмірі 59 140 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто сорок) гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судовий збір у розмірі 2 554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 36 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30.01.2024 року.

Суддя: Л.В. Домусчі