Номер провадження: 22-ц/813/4161/24
Справа № 1-2/02
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Комлевої О.С., Погорєлової С.О.,

перевіривши в порядку вирішення питання про рух скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на постанову старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Протасевич Р.Я. від 02.11.2023 про закінчення виконавчого провадження № 40267837,

встановив:

25.01.2024 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Одеського апеляційного суду із скаргою на дії державного виконавця, у якій просить суд поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2023 та скасувати постанову старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Протасевич Р.Я. від 02.11.2023 про закінчення виконавчого провадження № 40267837.

В обґрунтування скарги, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилається на те, що 12.08.2002 Апеляційним судом Одеської області ухвалено вирок по справі № 1-2/02 та стягнуто з ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь AT «Ощадбанк» кошти у розмірі 11 500,00 грн; 12 100,00 грн; 49 020,00 гри; 5 000,00 грн; 20 000,00 грн.

На виконання вироку суду, Апеляційним судом Одеської області, Банку видані виконавчі документи, які були пред`явлені до примусового виконання.

24.04.2006 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій стягнення відбувалося з доходів боржника. На період воєнного стану стягнення з пенсії не проводилося.

Згідно листа Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2022 встановлено, що стягнення за ВП № 40267741 (борг за виконавчим листом 49020,00 грн) не відбувалося

07.04.2023представником AT «Ощадбанк» направлено запит до Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання інформації про хід виконавчого провадження.

01.05.2023на адресу Банку надійшла відповідь, в якій зазначено, що 24.04.2023 оновлено запити щодо джерел отримання доходів боржника та наявності майна боржника. Доходів та майна не виявлено та боржнику направлено виклик з вимогою прибути до Роздільнянського ВДВС для надання пояснень щодо невиконання рішення суду.

27.12.2023представником AT «Ощадбанк» направлено запит про хід виконавчого провадження. Відповідь на запит на адресу стягувана не надходила.

02.11.2023 державним виконавцем завершене виконавче провадження на підставі п.3 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника, актовий запис № 4232 від 19.04.2023.

Посилаючись на те, що вищевказана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно та не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки державний виконавець повинен був перевірити чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво чи ні, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить її скасувати.

Дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що заява не може бути предметом розгляду по суті, виходячи з наступного.

Скарга на дії державного виконавця подана Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

За правилами інстанційної юрисдикції (параграф 2 глави 2 розділу І ЦПК України), а саме відповідно до ст. 23 усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Таким чином, апеляційний суд не є судом першої інстанції в розумінні вимог ст.448 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України прямо не визначає процесуальних наслідків для заяви, поданої з порушенням правил інстанційної юрисдикції.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За ч. 4 вказаної статті суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», колегія суддів вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Таким чином, оскільки Одеський апеляційний суд не є судом встановленим законом для розгляду цієї скарги на дії державного виконавця, а скаржником були порушені правила інстанційної юрисдикції при зверненні до суду, тому Одеський апеляційний суд на підставі ч.9 ст. 10 ЦПК України повертає скаргу на дії державного виконавця особі, яка її подала.

Одночасно, апеляційний суд роз`яснює заявнику право на звернення до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 448 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 23, 24, 448 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на постанову старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Протасевич Р.Я. від 02.11.2023 про закінчення виконавчого провадження № 40267837 повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: