Справа № 603/5/24
Провадження №2/603/61/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 лютого 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гедзик В. М., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.02.2006 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 1, посилаючись на те, що між ними втрачено взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони не проживають разом більше року та не ведуть спільне господарство. З огляду на наведені обставини просить шлюб розірвати, а також залишити дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом із нею.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гедзик В. М. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.02.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Судом установлено такі обставини.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.02.2006 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.02.2006 року.

У сторін є двоє малолітніх дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія актового запису серії ВВЕ № 380998 від 18.08.2015 року, перекладена з англійської мови на українську), та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія актового запису серії BBR № 557975 від 09.05.2018 року, перекладена з англійської мови на українську).

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як слідує із позовної заяви ОСОБА_1 , між подружжям погіршилися взаємовідносини, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, позивач не має намірів відновлювати стосунки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача, які викладені у позовній заяві, суду не подав.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, з огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також зважаючи на засади добровільності шлюбу, суд приходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Щодо вимоги про залишення дітей проживати разом з позивачем, суд зазначає таке.

Сімейним кодексом України не передбачено залишення проживання дитини із одним з подружжя при розірванні шлюбу.

Про таку можливість зазначив Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18, вказавши, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Тобто, ключовим у даному випадку є відсутність спору про те, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу.

Окрім того, вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу суд вправі, але не зобов`язаний, оскільки СК України такий обов`язок не встановлений.

Долученими до позовної заяви доказами не підтверджено відсутності спору між сторонами щодо того, з ким із батьків будуть проживати діти сторін після розірвання шлюбу. Надіслана 08.01.2024 року на офіційну електронну адресу суду заява від імені відповідача ОСОБА_2 про визнання позову не взята судом до уваги з огляду на те, що всупереч вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України вона не скріплена електронним підписом відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 про залишення дітей проживати разом із нею є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 223, 264, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 56, 104, 105, 110, 112 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.02.2006 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова