Справа № 128/3131/23
Провадження № 22-ц/801/1577/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 рокуСправа № 128/3131/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

Заочне рішення ухвалила суддя Шевчук Л. П.

Заочне рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Вінниця

Повний текст заочного рішення виготовлено 16 травня 2024 року,

Встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просила стягнути із відповідача на свою користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 196 050,00 грн., що еквівалентно 5 300,00 доларів США, та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивувала тим, 27 листопада 2022 року між нею ОСОБА_1 , як замовником, та відповідачем ОСОБА_2 , як виконавцем, було укладено договір про надання ексклюзивних консультаційних послуг. За умовами договору замовник в порядку та на умовах визначених договором доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати замовнику послуги консультаційного характеру щодо економічних параметрів і показників на американському ринку автомобілів. Відповідно до п. 2.2 договору за надані послуги замовник сплачує виконавцю плату у розмірі визначеному даним договором протягом двох банківських днів з дати надання послуги. Умовами договору передбачено забезпечення виконання зобов`язань замовника у вигляді завдатку. Датою фактичного надання послуги є дата повідомлення виконавця американським чи європейським інформаційним партнером та/або будь-яким іншим відповідним учасником американського/європейського ринку про факт виставлення замовнику рахунку або контракту (інвойса або іншого подібного за своєю суттю документа) та/або укладення в будь-якій формі договору купівлі-продажу (або іншої подібної по суті угоди) відносно товару замовником та/або третіми особами в інтересах замовника. Відповідно до п. 2.5 договору для цілей майбутнього підтвердження і забезпечення належного виконання своїх зобов`язань замовником, визначених в п. 2.3 вище, у момент підписання цього договору замовник передає (оплачує) виконавцеві завдаток у розмірі не меншому гривневому еквіваленту 500 доларів США за курсом купівлі долара США на офіційному сайті Приватбанку. У випадку відмови замовника від цього договору до дати надання послуги, внесений замовником завдаток повертається йому в повному обсязі.

Як на підтвердження досягнення згоди щодо умов договору, 27 листопада 2022 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 завдаток в розмірі 400 доларів США, що підтверджується підписаним сторонами формуляром (заявкою) до договору №___/2021 про надання ексклюзивних консультаційних послуг від 27 листопада 2022 року. Окрім того, з метою досягнення наміру щодо придбання автомобіля, 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав кошти на загальну суму 196 050,00 грн., що еквівалентно 5 300 доларів США, що підтверджується скріншотом листування позивача та відповідача, в якому останній просить перерахувати кошти на наступні номери карток «365552», «073171», «213319» та квитанціями про перерахунок коштів на загальну суму 196 050,00 грн.

Між сторонами не було укладено будь-якого договору, угоди тощо, які б свідчили про придбання автомобіля відповідачем на користь позивача із необхідністю оплати, зокрема у вказаному розмірі 196 050,00 грн., що еквівалентно 5 300,00 доларів США. Позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідача ОСОБА_2 з проханням повернути отримані кошти, проте, відповідач, в свою чергу, відтягував час та прохання позивача.

Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України ОСОБА_1 вважає, що відповідач набув спірні грошові кошти позивача і таке набуття відбулося за відсутності правової підстави, а відтак, наявні підстави для повернення відповідачем безпідставно набутого майна.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильну оцінку фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалите нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість встановлення зв`язку між власником карток, на які було здійснено грошові перекази та ОСОБА_2 , оскільки на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала скрін-шоти роздруківок Viber як докази підтвердження обставин викладених у позовній заяві щодо виникнення зобов`язань між сторонами з метою досягнення наміру щодо придбання автомобіля. Крім того, між укладеним договором про надання ексклюзивних консультаційних послуг від 27 листопада 2022 року та наданими банківськими чеками від 02 грудня 2022 року в сумі, яка еквівалентна зазначеній у договорі (4600 доларів США), мають прямий зв`язок, що сплачена сума була здійснена саме за цим договором.

Виходячи з наданих позивачем роздруківок переписок у вайбері можна встановити реальний зв`язок того, що перекази на картки, які були здійснені позивачем на номери карток: 365552, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належать саме ОСОБА_2 .

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу позивача не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно загальних засад цивільного судочинства, закріплених у статі 3 ЦК України, такими є, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 27 листопада 2022 року між ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір № _____/2022 про надання ексклюзивних консультаційних послуг (а. с. 8-13).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник в порядку та на умовах, визначених даним договором доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати замовнику послуги консультаційного характеру щодо економічних параметрів і показників на американському ринку автомобілів (далі послуги), включаючи: щодо вказаних параметрів і показників: (1) по підбору такого, що був в користуванні (вживаного) та/або пошкодженого автомобіля (далі товар) на аукціонах США та країн Європи, в тому числі Європейського союзу (включаючи онлайн платформи); та/або (2) надання консультацій про умови роботи автомобільних аукціонів в США та країнах Європи та/або компаній (включаючи онлайн платформи), що здійснюють торгівлю такими, що були в користуванні (вживаними) та/або пошкодженими автомобілями на території США та країн Європейського союзу (у тому числі через онлайн платформи); (3) можливе базове навчання або передача досвіду по роботі з онлайн аукціонами по торгівлі такими, що були в користуванні (вживаними) та/або пошкодженими автомобілями на території США та Європи, включаючи практичні заняття з наданням доступу до таких аукціонів через онлайн та/або демо-платформи або програми. Будь-які інші (додаткові) послуги можуть бути надані виконавцем замовникові та/або третіми особами за окремою письмовою угодою сторін або виконавця з такими третіми особами.

Пунктом 1.4 договору визначено, що послуги за даним договором не включають і у будь-якому випадку не є дорученням, наданням будь-яких посередницьких, агентських, поручительських, брокерських, дилерських, технічних послуг будь-якого характеру або інших подібних послуг. Також даний договір не є публічним договором, договором приєднання, попереднім договором, договором купівлі-продажу або іншою угодою, згідно з якою до замовника переходять права на товар (вживаний та/або пошкоджений автомобіль, придбаний в США чи інших країнах ЄС або іншим чином унаслідок наданих послуг за цим договором).

Відповідно до п. 2.1 договору «Замовлення послуг» сторони цим взаємно погоджуються і підтверджують, що для цілей визначення конкретної вартості і об`єму послуг, які надаються за даним договором, замовник надає виконавцю примірний формуляр (заявку) із зазначенням аукціонів, модельного року (модельних років), марки і моделі бажаного автомобіля і інших параметрів, щодо яких замовник бажає отримати послуги (приблизний формат формуляра (заявки) додається до цього договору).

Згідно п. 2.2 договору «Порядок оплати за послуги» за надані згідно з даним договором послуги замовник оплачує виконавцю плату у розмірі визначеному даним договором протягом двох банківських днів з дати надання послуги. Умовами договору передбачено забезпечення виконання зобов`язань замовника у вигляді завдатку. Датою фактичного надання послуги є дата повідомлення виконавця американським чи європейським інформаційним партнером та/або іншим відповідним учасником американського/європейського ринку про факт виставлення замовнику рахунку або контракту (інвойса або іншого подібного за своєю суттю документа) та/або укладення в будь-якій формі договору купівлі-продажу (або іншої подібної по суті угоди) відносно товару замовником та/або третіми особами в інтересах замовника.

Якщо інше не передбачено у формулярі (заявці) виконавця, підписаного сторонами, плата за послуги оплачується замовником виконавцеві у розмірі 5 відсотків від ціни автомобіля, якщо вартість автомобіля перевищує та/або становить 25 000,00 доларів США, на яку замовник виставляє рахунок (інвойс, контракт, договір або інший подібний документ) від американського чи європейського інформаційного партнера та/або від відповідного учасника американського/європейського ринку автомобілів для оплати вживаного (та/або пошкодженого) автомобіля, що придбавається, в США та країнах ЄС. Плата за послуги оплачується замовником виконавцю готівкою або на банківський рахунок виконавця, вказаний в договорі, або на інший рахунок, вказаний виконавцем в окремому повідомленні замовнику. При цьому, вказана плата за послуги не може бути меншою гривневому еквіваленту 500 доларів США за курсом купівлі долара США на офіційному сайті Приватбанку на дату надання послуги, як цей термін визначений в ст. 2.2 цього договору, якщо інше не передбачено у формулярі (заявці) виконавця, підписаного (перепідписаного) сторонами. Вказаний рахунок (інвойс, контракт, договір або інший подібний документ) від американського чи європейського інформаційного партнера та/або відповідного учасника американського/європейського ринку автомобілів є єдиним і належним фактом, доказом і беззаперечним результатом ефективного надання послуги виконавцем замовнику (п. 2.3 договору «Розмір плати та послуги).

Для цілей майбутнього підтвердження забезпечення належного виконання своїх зобов`язань замовником, визначених в п. 2.3, у момент підписання цього договору замовник передає (оплачує) виконавцеві завдаток в розмірі не меншому гривневого еквіваленту 500 доларів США за курсом купівлі долара США на офіційному сайті Приватбанку. У випадку відмови замовника від цього договору до дати надання послуги, внесений замовником завдаток повертається йому виконавцем у повному обсязі (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п. 4.1 договору виконавець надає замовникові послуги не пізніше «__.___. 2022 року».

За п. 11.1 даний договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до ««__»_____2023 року» за умови виконання сторонами своїх зобов`язань належним чином.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що для здійснення будь-яких виплат за даним договором сторони визначають наступні свої банківські реквізити: виконавець: р/р «______», МФО_______, ________________, замовник «-» (тобто відповідні поля не заповнені).

Відповідно до копії формуляра (заявки) від 27 листопада 2022 року до договору №_____/2022 про надання ексклюзивних консультаційних послуг від __ .___. 2022, наданого позивачем, опис вживаного (або пошкодженого) автомобіля: марка «_______», модель «______»; модельний рік (роки) «______», параметри ціни «від _____ і до 4600$». Перелік продавців, щодо діяльності яких, прямо або опосередковано, на території США чи країн Європи надається послуга: https://www.copart.com/; https://www.iaai.com/; https://www.manheim.com/; інші платформи, майданчики, аукціони (якщо такі будуть задіяні). Плата за послуги: 5% від ціни автомобіля. якщо вартість автомобіля перевищує та/або становить 25 000,00 доларів США, на яку замовнику виставлений рахунок (інвойс, або контракт чи договір) від відповідного учасника американського чи європейського ринку автомобілів для оплати такого, що придбавається замовником вживаного (та/або пошкодженого) автомобіля в США чи країнах Європейського Союзу; при цьому, вказана плата за послуги не може бути меншою гривневому еквіваленту 500,00 доларів США за курсом купівлі долара США на офіційному сайті Приватбанку на дату надання послуги, як цей термін визначений в п. 2.2 цього договору/___гривень. Розмір завдатку (підлягає внесенню замовником/підлягає поверненню замовнику, якщо був попередньо внесений): 400 доларів США, що еквівалентно ____ гривень. Цим клієнт підтверджує, що: (а) він ознайомлений, повністю розуміє і приймає розміщені на зазначених вище та інших веб-ресурсах умови продажу і поставки автомобілів продавцями (учасниками американського чи європейського ринку), зазначеними в п. 2 вище, включаючи будь-які аспекти технічного стану будь-якого автомобіля і будь-які інші умови; (б) для цілей ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» рішення щодо придбання безпосередньо у нерезидента автомобіля замовником приймається і реалізується останнім повністю на власний розсуд і самостійно з повним, всебічним і вичерпним розумінням того, що послуга стосується виключно надання економічних консультацій про процес придбання вживаних (пошкоджених) автомобілів поза територією України, на які не поширюється гарантія виробника та/або продавця (будь-якого іншого учасника американського ринку) (а. с. 14).

При цьому, як договір № ____/2022 про надання ексклюзивних консультаційних послуг, так і вказаний вище формуляр (заявка) не підписані ані замовником, ані виконавцем у графі «Реквізити та підписи сторін», а підпис замовника та виконавця лише міститься у нижній частині документів.

02 грудня 2022 позивачем за вказівкою ОСОБА_2 було перераховано на банківські карти № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 грошові кошти в загальному розмірі 196 050,00 грн., що підтверджується копіями дублікатів чеків (а. с. 15-17).

З копій листування у мережі Viber вбачається, що відповідач ОСОБА_2 особисто надав зазначені реквізити для оплати позивачу, а також підтвердив факт отримання коштів на вказані картки (а. с. 29-30).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі наданих стороною позивача доказів судом не встановлено, що саме відповідач набув спірні грошові кошти позивача і таке набуття відбулось за відсутності правової підстави. З огляду на встановлені судом обставини та застосування доктрини venire contra factum proprium підстави для задоволення позову на підставі статті 1212 ЦК України відсутні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав, у тому числі є гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи із норм статті 1212 ЦК України, правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають відшкодуванню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

З обставин справи вбачається, що позивач уповноважила відповідача підібрати автомобіль на аукціонах США та країн Європи, при цьому зі скріншотів спілкування у мережі Viber, можна дійти висновку, що кошти у загальній сумі 196 050,00 грн. були перераховані на надані ОСОБА_2 карткові рахунки з метою придбання транспортного засобу, проте жодних додаткових угод/договорів між сторонами укладено не було.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Отже, у змагальному процесі саме на позивача лягає тягар доведення обґрунтованості його вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості його заперечень.

На підтвердження факту перерахування коштів позивачем надано копії дублікатів чеків (а. с. 15-17) та скріншоти з додатку приват24, про перерахування коштів на загальну суму 196 050,00 грн. у рівних частинах на банківські карти № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що були надані відповідачем ОСОБА_2 (а. с. 18 - 22).

Разом з тим належних, допустимих і достатніх доказів на спростування неотримання вказаних грошових коштів відповідач ОСОБА_2 не надав, про існування правових підстав для одержання коштів у загальній сумі 196 050,00 грн. суду не повідомив.

Матеріали справи містять підтвердження факту виконання відповідачем договору консультаційних послуг з пошуку та підбору автомобіля (а. с. 23 - 36), у той час як про існування будь-якого договору, угоди тощо, які б свідчили про придбання автомобіля відповідачем на користь позивача із необхідністю оплати, зокрема, у розмірі перерахованих коштів, інформація в матеріалах справи відсутня.

Отже, матеріалами справи не встановлено наявність між сторонами договірних правовідносин, а відповідач, не спростував отримання вказаних коштів від позивача і їх правову підставу.

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що відповідач отримав спірні грошові кошти позивача і таке набуття відбулось за відсутності правової підстави, а відтак наявні підстави, визначені ст. 1212 ЦК України щодо повернення ОСОБА_2 безпідставно набутого майна, а саме 196 050,00 грн., що належать ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19 зроблено висновок, що: скріншоти повідомлень з телефону та планшета і роздруківки з Viber є належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

У постановах від 17 квітня 2020 року у справі № 905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі № 570/1369/17, від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 1540/3778/18 Верховний Суд дійшов висновку, що: переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21 зробив висновок, що: на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21 зроблено висновок, що: роздруківки є паперовою копією електронного доказу. Звідси вони мають бути засвідчені як паперові копії в порядку, встановленому чинним законодавством, та не підлягають засвідченню електронним підписом.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 38 постанови від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, провадження № 12-8гс23, дійшла такого висновку: «При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах».

У справі, що переглядається, позивач долучила до позову скріншоти повідомлень з телефону, які посвідчені у встановленому законом порядку (а. с. 23-47). При цьому інформація що міститься у скріншотах не оспорюється відповідачем, а факт одержання спірних коштів на вказані ним карткові рахунки визнається у листуванні (а. с. 30).

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції помилково перекладено тягар доказування відсутності правової підстави набуття, та факту набуття як такого, ОСОБА_2 спірних грошових коштів на ОСОБА_1 , оскільки обґрунтовувати заперечення позовних вимог повинен саме відповідач, а позивач при поданні позову надала усі докази щодо обставин справи, які були їй доступні.

Отже, з урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення з постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 було сплачено 1960,50 грн. судового збору при поданні позовної заяви (а. с. 1, 78) та 2940,75 грн. судового збору у суді апеляційної інстанції(а. с. 167).

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позовних вимог і вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання нею позовної заяви у розмірі 1960,50 грн. і 2940,75 грн. судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги, а разом 4901,25 грн.

Відповідно до положень п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 196 050,00 грн. (сто дев`яносто шість тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4901,25 грн. (чотири тисячі дев`ятсот одна гривня двадцять п`ять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник