РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/1399/24

Провадження № 2/293/295/2024

10 вересня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Мудрик В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

16.02.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчук Максим Олександрович, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить позбавити відповідача - ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що позивач ОСОБА_1 є рідним дідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини - відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виховання дитини. Причиною звернення до суду з даним позовом є абсолютна байдужість відповідача до морального, фізичного та духовного розвитку дитини. З 2016 року відповідач своїх обов`язків батька щодо ОСОБА_4 не виконує. Він не бере участі у вихованні дитини, не провідує її (жодного разу), не цікавиться її здоров`ям, морально та матеріально не підтримує. Дитина батька взагалі не бачить, не відчуває його піклування та любові, проживає разом з дідусем та перебуває на його повному утриманні.

З урахуванням викладеного та на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України представник позивача просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2024 справу передано за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області.

11.04.2024 справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області (а.с.28-30).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.04.2024 головуючою суддею визначено Проценко Л.Й. (а.с.31).

Ухвалою від 16.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 10:00 год. 16.05.2024 та залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Службу у справах дітей Житомирської міської ради та зобов`язав її надати суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32-33).

16.05.2024 розгляд справи відкладено через неявку всіх сторін по справі (а.с.39).

13.06.2024 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справи до судового розгляду по суті на 09:00 год. 24.07.2024 (а.с.53).

24.07.2024 представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказав, що мати дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_6 померла у 2016 році, а її батько - ОСОБА_3 з 2016 самоусунувся від догляду за ОСОБА_4 . Жодної допомоги дитині не надає, її виховують дідусь та бабуся. Вказав на те, що у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свого представника та просив задовольнити позов, так як відповідач - рідний батько її онуки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та вихованням займається безпосередньо він та його дружина (бабуся ОСОБА_4 ).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Судова повістка направлена на адресу його місця реєстрації повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.38). Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в суді.

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме: свідок ОСОБА_1 показав, що є братом померлої ОСОБА_5 , тобто рідним дядьком ОСОБА_4 . Йому відомо, що відповідач з 2016 року не з`являється у житті дитини. Дитина проживає разом з дідусем ОСОБА_1 Дідусь та бабуся утримують дитину.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що є товаришем ОСОБА_1 і йому відомо, що вихованням ОСОБА_4 займається дідусь ОСОБА_1 та бабуся. Батько дитини не бере участі у її вихованні.

Допитана в судовому засіданні неповнолвтня ОСОБА_4 , пояснила, що її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розлучилися у 2016 році. Після цього вона не бачила свого батька. Коли батьки проживали ще разом, то батько часто бив її та маму і зловживав алкоголем. У січні 2024 року померла її мама, після смерті якої вихованням займається її рідні дідусь та бабуся. Батько з нею не спілкується і ніякої допомоги не надає. Просила позбавити батьківських прав відносно неї її батька ОСОБА_3 .

Суд оголосив перерву в дослідженні доказів до 10:00 год.10.09.2024 (а.с.59-62).

09.09.2024 на електронну адресу суду надійшла заява представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради ОСОБА_8 , який діє на підставі довіреності №66/20 від 03.01.2024, про розгляд справи проводити у його відсутності. Просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.09.2024 №1399 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ». Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти прийняття заочного рішення (а.с.64-68).

10.09.2024 відповідач в судове засідання знову не з`явився, причини неявки не повідомив. Судова повістка направлена на адресу його місця реєстрації повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення про те, що адресат відсутній за вказаною адресою(а.с.64).

Відповідно до вимог закону, а саме: п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 31.10.2007 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.4).

ОСОБА_5 , 09.03.2023 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 і змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.03.2023 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.01.2024 (а.с.13).

Із характеристики ОСОБА_4 , 2007 р.н., учениці 10 класу ліцею №2 м.Житомира вбачається, що мати ОСОБА_11 разом з чоловіком ОСОБА_9 та рідним братом ОСОБА_12 брали активну участь у житті класу, допомагали в організації позакласних заходів, регулярно відвідували батьківські збори, цікавилися життям дитини. Батько - ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.14).

Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затвердженого рішенням Житомирської міської ради виконавчого комітету №1399 від 04.09.2024 вбачається, що виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з 2016 з дочкою не проживає, її фізичним розвитком, станом здоров`я не цікавиться, матеріально її не забезпечує, не спілкується, не відвідує її за місцем проживання та навчання. Обов`язки з виховання та утримання дитини взяв на себе її дідусь ОСОБА_1 , який має намір встановити піклування над онукою (а.с.64-68).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Спір між сторонами у справі виник з приводу не виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ці правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України) , Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно із ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частинами 4 та 5 статті 155 СК України передбачено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Водночас, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина проживає разом з дідусем ОСОБА_1 та бабусею, батько дитиною не цікавиться, не спілкується з нею, не дбає про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, самоусунувся від її виховання та утримання.

Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

V.Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Однак, зважаючи на те, що позивач та його представник не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81,136, 258, 259, 263-265, 273, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 180, 182, 164-166, 169 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса/місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, місце знаходження: 10014, Житомирська область, м.Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 4/2, .

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2024.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО