Провадження № 2/522/2761/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 82210,08 гривень за договором № б/н від 13.02.2011 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.02.2011 року. Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000,00 гривень. Банк зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, у зв`язку з чим у нього станом на 23.05.2023 року виникла заборгованість, яка складається з наступного:

- 72376,88 грн. заборгованість за кредитом;

- 9833,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 0,00 грн. заборгованість за комісією;

- 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборгованість за договором про надання банківських послуг не погашає.

На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

04.09.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що13.02.2011 року у відділені АТ КБ «Приватбанк» він оформив зарплатну картку, яка була закрита ним у 2012 році в зв`язку з його звільненням, а правила кредитування, умови договору приєднання, що надані позивачем, не можуть розповсюджуватися на нього, оскільки він їх не підписував та ознайомлений з ними не був. При цьому зазначив, що у банківській виписці по рахунку за період з 01.06.2016 року по 26.05.2023 року відображена інформація щодо зарахування ним 24.02.2022 року 50000,00 гривень та відсутні будь-які заборгованості до березня 2023 року. Крім того, відповідно до виписки по картці/рахунку від 24.08.2023 року за період з 01.02.2022 року по теперішній час за його особовим рахунком обліковується витрат на суму 156 526,06 гривень, а надходжень за цей період 156 990,00 гривень, сума комісій 1799,60 гривень, що підтверджує наступне: розмір фактично внесених ним власних грошових коштів на картковий рахунок перевищує розмір використаних коштів.

22.09.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій стверджується, що відповідач підтвердив свою згоду на кредитування тим, що підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», що складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. З анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», особистим підписом засвідчив цю згоду, погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, що становить Договір про надання банківських послуг, й наведені документи буди надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач зазначив, що згідно Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмір 3,5% (42 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто між сторонами при укладені договору були обговорені усі істотні умови. При цьому позивач вказав на те, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором.

28.09.2023 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, якими стверджує про відсутність належних доказів про існування кредитних зобов`язань між ним та АТ КБ «Приватбанк» та про неукладення між ним та банком споживчого кредиту. При цьому вказав, що має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючу дружину, а у зв`язку з військовим станом в Україні позбавлений можливості отримувати дохід. Просить суд відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з нього заборгованості.

23.10.2023 року до суду надійшли пояснення представника АТ КБ «Приватбанк», в яких просила задовольнити позовні вимоги.

30.10.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

23.02.2024 року та 22.04.2024 року до суду від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли відзиви на заяви про розгляд справи без участі.

29.04.2024 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд зменшити розмір заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 та стягнути з нього заборгованість за Договором № б/н від 13.02.2011 року у розмірі 50763, 07 гривень (50763, 07 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 50763, 07 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати.

28.08.2024 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд зменшити розмір заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 та стягнути з нього заборгованість за Договором № б/н від 13.02.2011 року в розмірі 40000, 07 гривень (40000,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 4000, 07 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати.

29.08.2024 року відповідачем ОСОБА_1 до суду подані додаткові пояснення у справі, в яких він просив відмовити в задоволенні позову.

29.08.2024 року до суду від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява, в якій він просив провести судове засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету- заяву №б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якої погодився на отримання кредитного ліміту по платіжній картці Універсальна Gold (а.с. 21).

30.11.2020 року ОСОБА_1 також були підписані анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з Інформацією, зокрема з інформацією про наступне: «3.Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача», «4.Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту», «5. Порядок повернення кредиту», тощо. (а.с.22-26).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він не укладав з позивачем кредитного договору. Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 13.02.2011 року у розмірі 40000,07 гривень станом 28.08.2024 року, доданий до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2024 року, копію анкети-заяви та довідки про видані кредитні картки, зміну умов кредитування, а також виписку із карткового рахунку відповідача.

Згідно з ч.ч 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 та ч.1 ст.1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався карткою і вносив кошти на погашення кредиту. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляв, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними 13.02.2011 року договору приєднання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт, він неодноразово поповнював рахунок, користувався кредитним лімітом.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, доводи позивача про стягнення з нього на користь банку заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим, оскільки із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі (визначеному позивачем при зверненні із заявою про зменшення розміру позовних вимог) 40000,07 гривень, яка і підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був.

При цьому, відповідачем не заперечується факт отримання ним картки з кредитним лімітом та факт користування кредитними коштами з 2011 по 2023 рік.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої та неповернутої суми кредитних коштів за поточним та простроченим тілом кредиту.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 365/159/19 та постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 161/5267/20.

Заперечуючи наявність заборгованості за договором б/н від 13.02.2011 року, ОСОБА_1 посилається на надану банком виписку по рахунку, зазначивши, що ним поповнювався рахунок в сумах, які перевищували його платежі з цього рахунку.

Фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманої кредитної картки підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , яка була надана позивачем до суду.

Слід зауважити, що особливість кредитування рахунку полягає в тому, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії, при якій ліміт кредитної лінії визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитись у користуванні позичальника на будь-яку дату протягом строку дії договору, при цьому, позичальник у разі часткового або повного повернення кредиту може повторно отримати кредитні кошти в межах вільного залишку ліміту.

На обґрунтування розміру заборгованості позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог додано розрахунок, в якому відображено заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 40000,07 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач, під час розгляду справи в суді власних розрахунків заборгованості не надав та не заявляв клопотання про призначення судової-економічної експертизи, отже належними та допустимими доказами не спростував розмір боргу за тілом кредиту, який визначений позивачем на підставі первинних бухгалтерських документів банку.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40000, 07 гривень, є обґрунтованою та доведеною.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509,526,610,611, 625, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10-13,81, 89, 141,258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, , МФО 305299) заборгованість за договором № б/н від 13.02.2011 року в розмірі 40000,07 (сорок тисяч) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, , МФО 305299) судовий збір в розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя