Справа № 127/178/22
Провадження № 22-ц/801/1837/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуСправа № 127/178/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 (особа, яка подала апеляційну скаргу),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк Світлана Анатоліївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Юрченком Тарасом Петровичем, на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Ганкіної І. А. в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в :

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С. А., із позовом про визначення черговості спадкування, визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що вона з липня 1993 року по день смерті ОСОБА_3 проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, за спільні кошти набували майно.

З 1993 року по 2004 рік спільно проживали в належній позивачці на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , в подальшому з 2004 року після продажу квартири по АДРЕСА_2 ) вони разом з чоловіком переїхали в отриману ним в порядку приватизації квартиру АДРЕСА_3 ) та мешкали там з ним до його смерті, за спільні кошти робили ремонт, здійснювали оплату за комунальні послуги.

В останні роки чоловік сильно хворів та періодично перебував на стаціонарному лікуванні, вона за ним доглядала, забезпечувала ліками та всім необхідним для лікування. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона здійснила його поховання, провела поминальні обіди.

Враховуючи, що вони з чоловіком прожили разом понад 28 років, були справжньою сім`єю навіть за відсутності державної реєстрації шлюбу, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, вони були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками, мали спільних друзів, разом святкували значимі події, відпочивали.

Відтак уточнивши позовні вимоги позивачка просила (а. с. 194):

-визнати її ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності: на частку житлового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами; на частку земельної ділянки по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та на частку автомобіля марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року позов задоволено:

- визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частки житлового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 16.08.2011 року), земельну ділянку по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453481 від 26.03.2009 року), та автомобіль марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що доказами в справі, а також показаннях допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є доведеним факт спільного проживання як подружжя померлого ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_1 , які з дев`яностих років жили разом, побудували будинок, разом святкували свята, вели спільне господарство, ОСОБА_3 . представляв ОСОБА_1 як свою дружину. Свідок ОСОБА_9 , який був лікуючим лікарем ОСОБА_3 та знав його тривалий час, оскільки покійний також був лікарем, підтверджував, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_3 , який потребував оперативного лікування, як його дружина.

22 травня 2024 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення (а. с. 137 том 2).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року відмовлено у перегляді заочного рішення (а. с. 176 180 том 2).

25 липня 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Юрченка Т. П., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті його рідного батька ОСОБА_3 , на сьогодні він є громадянином США та проживає в США., від спадщини ніколи не відмовлявся.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на той факт, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року було прийнято уточнену позовну заяву, за яким позивачка просила визнати право власності за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на частку житлового будинку, частку земельної ділянки та частку автомобіля марки Nissan Qashqai, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення визнав за позивачем право власності на частку лише житлового будинку, а щодо земельної ділянки та автомобіля визнав за позивачкою право власності в цілому, тобто суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що є порушенням статей 12, 13 та частини 2 статті 264 ЦПК України.

Крім того ОСОБА_2 не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав у позивачки для зміни черговості спадкування, позивачка не заявляла вимоги про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦПК України), що є умовою для застосування частини 2 статті 1259 ЦПК України, також позивачка не заявляла, що спадкодавець ОСОБА_3 був у безпорадному стані, цього не підтвердили і свідки, які допитувались в судовому засіданні.

23 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року без змін.

Основними доводами відзиву є те, що висновок суду про те, що наданими суду доказами та показаннями свідків доведено факт спільного проживання позивачки та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю як подружжя з 1992 року є вірним, - суд не допустив будь-яких порушень норм процесуального права.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що покази в судовому засіданні свідків та письмові докази, які містяться в матеріалах справи, підтверджують безпорадний стан ОСОБА_3 в останні роки життя та необхідність постійного догляду за ним, відтак суд першої інстанції, враховуючи те, що в ході розгляду справи було здобуто докази факту постійного проживання позивачки разом з ОСОБА_3 однією сім`єю з 1992 року, правомірно на підставі статті 1259 ЦПК України, визнав за ОСОБА_1 право на спадкування з першою чергою спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та визнав право власності на частину спадкового майна.

12 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Юрченка Т. П. про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Бурка В. Р. заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, погодились лише з тим, що позивачка дійсно просила визнати за нею право на частину майна.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення частково не відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- відповідач ОСОБА_2 син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 08 лютого 2018 року (а. с. 13 том 2);

- з 1993 року по 2004 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали в належній позивачці на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , даний факт підтверджується довідкою квартального комітету «Центральний» №423 від 23.11.2021 року та Актом від 23.11.2021 року із свідченнями сусідів (а.с. 12, 13 том 1).;

- з 2004 року після продажу квартири ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , позивачка та ОСОБА_3 переїхали в отриману ним в порядку приватизації квартиру АДРЕСА_3 ) та мешкали там з ним до моменту смерті, за спільні кошти з чоловіком робили ремонт, здійснювали оплату за комунальні послуги (а.с. 11, 36 том 1);

- факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 підтверджується Актом про фактичне проживання осіб №1/12 від 01.12.2021 року (а.с. 14 том 1);

- факт хвороби ОСОБА_3 підтверджується виписами з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ревматологічного відділення: КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 817, КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 11880, КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» № 2127 та довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 40 від 06.12.201 року (а.с. 15-21 том 1);

- відповідно до договору № 11/11/2013 купівлі-продажу транспортного засобу від 11.11.2013 року, спадкодавцем був придбаний автомобіль марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_3 (а.с. 54-56, 57-59 том 1).

- відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 453481 від 26 березня 2009 року на підставі 14 сесії 04 скликання від 29 липня 2004 року Агрономічної сільської ради ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.1568 га, яка розташована АДРЕСА_4 .: цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 52 том. 1);

- З будівельного паспорту № НОМЕР_6 на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику громадянину ОСОБА_3 в с. Агрономічне (а.с. 39 - 46 том 1), вбачається, що 25 березня 1992 року ОСОБА_3 видано дозвіл № 78 на право виконання будівельних робіт двох поверхового індивідуального жилого будинку на проектом Індив. та інших споруд згідно забудови на земельній ділянці в с. Агрономічне, рішення виконкому Агрономічної сільської селищної Ради народних депутатів від 25 березня 1992 року № 78 (а. с. 42 том. 1);

- 14 серпня 2006 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_3 (а. с. 47 51 том 1), з якого вбачається, що будівля будинку та інших споруд відбулася в 2005-2006 році.

- 12 липня 2011 року сільський голова Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області виконавчого комітету Постовий В. П. виніс рішення № 163 про оформлення права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди ОСОБА_3 , який знаходиться в АДРЕСА_4 і складається: А житловий будинок, загальною площею 11, 1 кв. м., житловою площею 43, 2 кв. м., м/а мансарда, а веранда, ганок, балкон, Б літня кухня, сарай, А гараж (а. с. 37 том 1);

- відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок, з прибудовою та господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 38 том 1);

- ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 12.10.2021 року (а. с. 22 том 1);

- ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 на кладовищі, провела поминальні обіди, доказами цього є Договір з ритуальною службою «Ритуал Сервіс» (рахунок замовлення № 320 від 11.10.2021 року) та квитанціями про оплату ритуальних послуг (а. с. 23-24 том 1);

- відповідач ОСОБА_2 доручив 29 червня 2023 року ОСОБА_10 бути його представником з оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_3 (а. с. 14-15 том. 2).

Між сторонами виник спір про зміну черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

В справі що розглядається суд першої інстанції вірно виснував, що доказами в справі: актами, які підтверджують спільне проживання, довідками квартального комітету, реєстрацією за однією й тією ж адресою, численними фотографіями, а також показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - беззаперечно доведено факт спільного проживання однією сім`єю як подружжя померлого ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_1 , які з дев`яностих років жили разом, піклувалися одне про одного, побудували будинок, разом святкували свята, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, усі сприймали їх виключно як чоловіка та дружину, позивачка доглядала покійного, який фактично не міг сам себе обходити, до дня смерті та здійснила його поховання, організовувала поминальні обіди.

Апеляційний суд погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції: в справі поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 відповідно до статті 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , тобто проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В свою чергу апеляційна скарга не містить спростування зазначених доказів, а зводиться виключно до необґрунтованої незгоди з цією обставиною.

Щодо зміни черговості спадкування.

Відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18.

В справі що розглядається спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_2 , який був сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 порушує питання зміни черговості спадкування та визнання її спадкоємцем першої черги нарівні із відповідачем ОСОБА_2 .

Оцінюючи доводи позивача та заперечення відповідача, апеляційний суд виснує, що в справі, з урахуванням балансу вірогідностей беззаперечно доведено, що ОСОБА_1 має право на спадкування зі спадкоємцем першої черги.

Так, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 мав проблеми зі здоров`ям, а в останній рік свого життя неодноразово проходив лікування у стаціонарі, зазнав оперативного втручання, що підтверджено Випискою з медичної карти стаціонарного хворого ревматологічного відділення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 817 (а. с. 15 19, т.1), випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 2127 та медичною картою стаціонарного хворого КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» № 2117 (а.с.20, а. с. 164 165, т.1), медичною картою стаціонарного хворого КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»№ 11880 (а. с. 170 -172, т.1), медичною картою стаціонарного хворого КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» № 9310 (а.с.166-167, т.1). Слід зазначити, що в усіх цих медичних документах позивач ОСОБА_1 зазначена як дружина пацієнта.

Турбота та догляд за померлим з боку позивачки та потреба його у сторонньому догляді через похилий вік та стан здоров`я підтверджена як вищезгаданими свідками, так і свідком ОСОБА_9 (який був лікуючим лікарем ОСОБА_3 та знав його тривалий час, оскільки покійний також був лікарем), довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 40 від 06.12.201 року (а.с. 15-21 том 1).

Заперечуючи в цій частині проти доводів позивачки, відповідач їх не спростував, не надав доказів протилежного, а його твердження про те, що таких доказів недостатньо, - є лише його власним баченням, яке не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачка не висувала вимогу встановити факт спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦПК України), що є першочерговим для вирішення питання зміни черговості та визнання права власності на спадкове майно.

У справах позовного провадження встановлення того чи іншого факту належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про зміну черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно, а лише є підставою для вирішення такої справи (спору).

Відтак апеляційний суд виснує, що в даній справі висунення як окремої позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини не було доцільним та не впливає на вирішення спору по суті. При цьому апеляційний суд послуговується висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (пункти 40-44)

Щодо визнання права власності на спадкове майно.

Як уже зазначено вище, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачка ОСОБА_11 має право спадкування зі спадкоємцем першої черги відповідачем ОСОБА_2 .

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті як такі, що не пов`язані з його особою нерозривно.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Обсяг спадкового майна визнається сторонами у справі та ніким з них не оспорюється: житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами; земельна ділянка по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і автомобіль марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України.

05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С. А., із позовом про визначення черговості спадкування, визнання права власності на спадкове майно (1-4 том 1).

01червня 2023 року ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Бурку В. Р. звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про уточнення позовних вимог та просила:

- визнати її, ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності: на частку житлового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами; на частку земельної ділянки по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та на частку автомобіля марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 194 том 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року уточнена позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду (а с. 197 том 1).

Однак, ухвалюючи заочне рішення 25 червня 2024 року та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції хоча й навів правильні мотиви для прийняття рішення, проте в резолютивній його частині невірно вказав, що за позивачкою слід визнати право власності на частку лише щодо житлового будинку, а щодо земельної ділянки та автомобіля визнав за позивачкою право власності в цілому, про що позивачка не просила, тобто вийшов за межі позовних вимог.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними: резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні та абзац третій слід викласти в такій редакції:

«Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на:

- частку житлового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 16.08.2011 року);

- частку земельної ділянки по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №453481 від 26.03.2009 року);

частку автомобіля марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 )».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини( частина 4 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи, що апеляційної скарги ОСОБА_2 , поданої його адвокатом Юрченком Т. П., знайшли своє часткове підтвердження, оскаржуване судове рішення підлягає зміні в абзаці третьому його резолютивної частини, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Юрченком Тарасом Петровичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в такій редакції:

«Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на:

- частку житлового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 161,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 16.08.2011 року);

- частку земельної ділянки по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №453481 від 26.03.2009 року);

частку автомобіля марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 )».

В іншій частині заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 вересня 2024 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк