ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1571/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Іщенко І.М., з участю секретаря судових засідань

Клисак Н.Г., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки і піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві вказував, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.10.2021 року рішенням Петриківського райсуду шлюб між ними був розірваний, так як сімейне життя не склалось через сімейні сварки та непорозуміння і він переїхав до власного будинку по АДРЕСА_1 разом із дітьми ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_4 , так як цього бажали діти проживати із батьком, а відповідачка не заперечувала проти цього.

В січні 2022 року він звернувся до служби у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із ним по АДРЕСА_1 .

23.02.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення про те, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 буде проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 і відповідачка була не проти цього. Весь час малолітній ОСОБА_4 проживав окремо від матері, вихованням та утриманням займався він та йому допомагала його мати ОСОБА_1 яка проживає разом із ним та дітьми по вказаній адресі.

Відповідачка декілька разів на місяць по вихідним забирала малолітнього ОСОБА_5 до себе, а потім повертала його на АДРЕСА_1 за його місцем реєстрації та проживання.

З 1 жовтня 2022 року позивач був мобілізований до Збройних Сил України у зв`язку із збройною агресією Росії і до цього часу проходить службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований в с. Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області і графік його служби дозволяє достатньо приділяти уваги малолітньому сину та турбуватись за ним. У жовтні 2022 року відповідачка у якості біженки виїхала із України до Франції, по телефону пояснюючи, що вона не збирається повертатись до України, має намір влаштовувати особисте життя і спілкувалась із сином по телефону та інтернету. В червні 2023 року відповідачка повернулась до України і пообіцяла сину в якості подарунка на день народження відвести його в Диснейленд в Парижі, а потім повернене його до місця мешкання через два тижня, на що він погодився і відповідачка із сином виїхали до Франції. Однак до цього часу ОСОБА_2 сина в Україну не повернула, ОСОБА_5 по телефону скаржиться що навчається у школі у місті Сент Авольд , де викладають французькою мовою та нічого не розуміє, хоче повернутись до школи і до їхнього домівки в України, відповідачка перестала із ним спілкуватись і добровільно сина не бажає повертати, а син просить повернути його в Україну. Покликаючись на інтереси дитини, ОСОБА_1 просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 разом з ним батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження

(а.с. 16).

З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позов підтримав, пояснивши що в селі Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області бойові дії відсутні із початку воєнної агресії із лютого 2022 року, діти навчаються в приміщенні школі, у сина залишились друзі і однокласники, по яким він сумує, хоче повернутись додому, але ОСОБА_2 заперечує проти цього, просив позов задовольнити, проти призначення справи до судового розгляду по суті не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена належним чином через смс- повідомленням у мобільному додатку Вайбер, викликалась в підготовче та судове засідання для надання пояснень по суті позову в телефонному режимі, але в суд пояснень не надано.

Від представника відповідачки адвоката Топчийова Є.В. надійшов відзив на позов, в якому відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона 01.07.2023 року разом з сином виїхала за кордон до Франції, де вони проживають та дитина готується до навчання у цій країні. Мати дитини не перешкоджає у спілкуванні батька з сином, єдиною перешкодою у їхньому спілкуванні є заборона позивачу перетину державного кордону через введення в Україні воєнного стану, тому підстав вважати, що проживання дитини з батьком буде більш сприятливим, а ніж з матір`ю не має, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову (а.с. 23-24).

Представники третьої особи Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Бортенко О.А., та Чивіт Т.В. у підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , в Петриківському районі не проходять бойові дії із лютого 2022 року до цього часу, школи працюють в штатному режимі, крім повітряних тривог. Долучили до матеріалів справи висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 40-43) та не заперечували проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 113).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на інтереси малолітнього сина ОСОБА_5 , який знаходиться у Франції, але бажає повернутись до України і навчатись в Петриківському ліцею, відповідачка не бажає повертати сина до України. В Петриківці активних бойових дій немає, діти навчаються в школі, в нього графік із 8.00 до 17.00, син повинен навчатись в школі і отримувати знання.

Від представника відповідачки адвоката Топчийова Є.В. надійшла заява про слухання справи у його відсутність, просить відмовити в позовних вимогах позивача посилаючись на те, що ( а.с. 56,58)

Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, враховуючи висновок органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 разом із батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та відзив на позовну заяву, виходячи з інтересів дитини, направлена заява про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 63,115-116).

Свідок ОСОБА_9 пояснила в суді, що вона працює вчителем у Петриківському ліцею та класним керівником у класі де навчається ОСОБА_4 . У 2019 році ОСОБА_4 був зарахований до 1 класу , батько приділяв увагу на навчання сина, одівав його, приходив на збори, фактично займався його вихованням, дитина проживала разом із батьком та бабусею по АДРЕСА_1 . Із вересня 2023 року ОСОБА_5 в школі не навчається, мати вивезла його у Францію в період літніх канікул і не повернула. Зі слів однокласників, ОСОБА_5 бажає повернутись до України в школу і до батька, так як не знає іншу мову та сумує за друзями, був кілька разів на дистанційному навчанні.

Свідок ОСОБА_1 пояснила, що є матір`ю позивача і бабусею ОСОБА_11 , який проживав із ними по АДРЕСА_1 із 2022 року, батько займався його вихованням , вона допомагала, влітку 2023 року бувша невістка вивезла сина у Францію , але внук їй телефонує і розповідає, що бажає повернутись до України, жити до батька, навчатись в своїй школі,не знає французьку мову і не навчається там.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сусідкою позивача, мешкає по АДРЕСА_2 , батько ОСОБА_1 турбується про сина ОСОБА_5 , займається його вихованням, водить до школи.

Суд, заслухавши позивача, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_12 дослідивши матеріли справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03 серпня 2001 року перебував з відповідачкою ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі ( а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього

сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8,9).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2021 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 11).

23 лютого 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення про те, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 буде проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.10)

Відповідно акту обстеження від 17.08.2023 року малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_1 та із братом ОСОБА_3 ( а.с.9)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12.09.2023 року, проведено обстеження умов проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 , з умов приживання в будинку чисто, санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, наявні необхідні меблі та електрична техніка, продуктами харчування сім`я забезпечена в достатній кількості. За результатом обстеження, дитині створено всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку (а.с. 73).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в 2023-2024 роках у 4 класі Петриківського ліцею Петриківської селищної ради, де із 01.09.2023 року провозиться змішана форма навчання, що підтверджується довідкою директора ліцею ( а.с.133)

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування Петриківської селищної ради від 04.10.2023 року що за місцем проживання ОСОБА_1 створені всі належні умови для виховання, утримання та навчання дитини ОСОБА_4 , мати без письмового дозволу вивезла дитину до Франції, малолітній ОСОБА_13 сумує за батьком, бажає повернутись до школи про що свідчать аудіо записи в телефоні батька, мати не бажає спілкуватись із представниками органів опіки та піклування, має статус біженки , в яких умовах проживає дитина невідомо, а тому за доцільне було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ( а.с.40-43)

Відповідачка ОСОБА_2 із листопада 1998 року зареєстрована в АДРЕСА_3 відповідно довідки із селищної ради( а.с.20)

Відповідно довідки із Державної прикордонної служби України ОСОБА_14 перетнула державний кордон України 11.06.2023 року ( а.с.84), малолітній син ОСОБА_4 знаходиться із 30 червня 2023 року разом із матір`ю ( а.с.129-132) у Франції, АДРЕСА_4 , як вбачається із заяви представника відповідачки адвоката Топчийова Є.В.

( а.с.58).

Відповідачка на смс повідомлення по телефону Вайбер на виклики суду не відповідала, а тому змоги вислухати її думку та думку малолітнього ОСОБА_4 у суду не було змоги.

Як вбачається із копії смс повідомлення, які надав позивач до суду від 12.09.2023 року « Мене мама обіцяла вернути в Україну через дві неділі»,

« Я хочу в Україну і остатися із батьком№ ( а.с.88) 29.11.2023 року від ОСОБА_4 надійшло повідомлення « Я дуже хочу в Україну «( а.с.89)

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований із 15.09.2023 року в АДРЕСА_1 , перебуває на службі у ІНФОРМАЦІЯ_5 , характеризується за місцем проживання позитивно, скарг не поступало, алкогольними напоями не вживає, користується повагою ( а.с.74, 97), до кримінальної відповідальності не притягувався ( а.с.96), проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_7, отримує постійно заробітну плату, що підтверджується випискою із Пенсійного фонду України ( а.с.102-104), користується і мешкає житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 73,6 кв.м. ( а.с.108), за місцем служби характеризується позитивно ( а.с.118(

Малолітній ОСОБА_4 зареєстрований із 08.12.2023 року по АДРЕСА_1 ( а.с.98)

. Відповідно до характеристики Петриківського ліцею від 20.09.2023 року, ОСОБА_4 , 2014 року народження, навчається в 4-А класі даного закладу (а.с. 69-71).

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Верховний Суд у свій Постанові № 712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини за адресою разом з батьком, його прихильність до батька, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з батьком та у соціумі в цілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з ним підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

З огляду на викладене, суд зазначає, якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що малолітній ОСОБА_4 залишиться проживати з батьком ОСОБА_1 , у звичному для нього середовищі, в АДРЕСА_1 , навчатись серед своїх однокласників, розмовляти та отримувати знання в українській школі, як сам бажає того сам ОСОБА_4 у своїх смс повідомленням батькові.

Суд приймає до уваги, що активні бойові дії на території смт. Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області не ведуться із лютого 2022 року до цього часу.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , а також створення останнім належних умов для проживання в АДРЕСА_1 , виховання та забезпечення навчанням дитини в Петриківському ліцеї, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_4 з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати в розмірі 1073,60 грн стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у відповідності до ст. 141 ЦК України, так як позовні вимоги задоволені в повному обсягу.

Керуючись ст. ст. 24 Конституції України, ст.8 Закону України « Про охорону дитинства», ст. 141, 161 Сімейного кодексу, ст.ст.76, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки і піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_3 , проживає Франції, АДРЕСА_4 судові витрати в розмірі 1073,60 грн на користь ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а представником відповідача у той же строк із дня отримання копії судового рішення.

Суддя: І. М. Іщенко