Справа № 350/1277/24
Номер провадження 2-о/350/141/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
адвоката Гутник П.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин -
У своїй заяві заявниця просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був її чоловіком.
В основу своїх вимог заявниця зіслалася на те, що вона 03 вересня 1966 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , 1941 року народження. ЇЇ чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, яку вона прийняла як спадкоємець першої черги за законом. З метою оформлення спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існують розбіжності в документах, які підтверджують родинні відносини спадкоємця та спадкодавця. Так, у свідоцтві про смерть зазначено, що помер ОСОБА_5 , в документах, що підтверджують родинні відносини її чоловік зазначений як ОСОБА_4 . Таким чином, виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин. Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, бо є необхідним для оформлення прийняття спадщини в нотаріальній конторі. Встановлення в позасудовому порядку факту родинних відносин неможливо, що змусило її звернутись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.
У судовому засіданні представниця заявниці адвокат Гутник П.М заяву підтримала. Вказала, що існують розбіжності в правовстановлюючих документах та у свідоцтві про шлюб. Встановлення цього факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, бо є необхідним для оформлення прийняття спадщини в нотаріальній конторі.
Заінтересована особа в судове засідання не прибула.
Вислухавши доводи представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви по встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.293 та ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 20 березня 2023 (а.с.12)
Згідно копії свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 , 1941 року народження та ОСОБА_6 , 1948 року народження, укладено шлюб і після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 11).
З довідки №235 від 20.06.2024 (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_3 , був постійним жителем АДРЕСА_1 разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 .
Постановою нотаріуса від 11 квітня 2024 року № 222/02-14 (а.с.13) підтверджено, що заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з розбіжностями у документах, які підтверджують родинний зв`язок спадкоємця та спадкодавця.
Як вбачається із зазначених документів в свідоцтві про одруження заявниці відомості про чоловіка в частині написання прізвища мають відмінності з іншими документами, де вказано ОСОБА_7 .
Таким чином, досліджені письмові докази в їх сукупності підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення спадщини після смерті чоловіка, а тому заява підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст.12, 13, 18, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд
Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводився чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2024.

Суддя: