ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/34/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Жук В.М.,

представника скаржника адвоката Шевчука В.О.,

представника заявника - Друшляківської О.О.,

прокурора - Савки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/15580/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат ШЕВЧУК Валентин Олексійович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2023 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., у справі за заявою Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний заклад у примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В. звернувся із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без його згоди, для стаціонарного лікування.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 17 серпня 2023 року о 20 год. 34 хв. був госпіталізовий в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_2 , які надійшли від родички ОСОБА_3 . На підставі цих відомостей 17 серпня 2023 року о 20 год. 34 хв. ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психіатром Гач М. у приймальному відділенні. За наслідками цього огляду лікар-психіатр підтвердив висновок про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Також ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що лікування ОСОБА_2 можливе лише в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_2 на госпіталізацію відсутня, у зв`язку із відмовою від запропонованої госпіталізації.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2023 року заяву задоволено.

Надано дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у примусовому порядку в умовах стаціонару першого психіатричного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шевчук В.О., подав на нього апеляційну скаргу, оскільки вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно дійшов висновку про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_2 , оскільки будь-яких доказів, окрім висновку комісії лікарів-психіатрів, які б підтверджували встановлений ними діагноз, в матеріалах справи немає. При цьому вказує, що ОСОБА_2 примуово госпіталізували без його згоди.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник заявника та прокурор просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився. Як було встановлено судом, після госпіталізації та лікування останнього, його місце перебування сторонам невідоме. Рекомендовані повідомлення, двічі направлені апеляційним судом на відому адресу ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Так, в силу вимог ч.2 ст.341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги або про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, який подав заяву, адвоката чи законного представника особи, стосовно якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги.

Оскільки, місце перебування ОСОБА_2 ані сторонам, ані суду невідоме, при цьому в судовому засіданні присутній адвокат Шевчук В.О., який представляє інтереси ОСОБА_2 на підставі доручення для надання безоплатної правової допомоги від 18 серпня 2023 року №Т-750, колегія суддів вважає, що розгляд справи можливо здійснювати без участі ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається із висновку комісії лікарівпсихіатрів КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР: Голови комісії Забігайло Н., Зав. відділенням та лік. лікар Друшляківської О., лікаря психіатра Сотника В., хворий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на стаціонарне лікування в умови 1 психіатричного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 17 серпня 2023 року о 20 год. 34 хв., доставлений бригадою швидкої допомоги та наряду поліції, з приводу діагнозу: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, змішаний дефект психіки. Вказала, що ОСОБА_2 дивно поводиться, конфліктує із сусідами, пише численні скарги.

Анамнез життя та захворювання (зі слів пацієнта та медичної документації): із анамнезу відомо, що психічним розладом страждає з 1990 року, відколи вперше під час служби в армії змінився в поведінці став неспокійним, дратівливим, не спав вночі, не виконував накази командирів, розмовляв сам до себе, погрожував оточуючим. Після лікування в госпіталі був комісований з армії по статті 8 «б». По поверненні з армії значно змінився в поведінці, усамітнювався, полишив роботу, втратив друзів, закривався в кімнаті, робив вирізки з газет, конфліктував з батьками, галюцинував, довго стояв в незручних позах, у зв`язку з чим був вперше госпіталізований в умови КНГІ «ТОКПЛ» ТОР, де лікувався з 16 листопада 2000 по 12 січня 2001 року. Наступна госпіталізація з 23 січня 2001 по 29 червня 2001 року. З приводу того, що поводив себе агресивно, викидав речі з кімнати, поламав меблі, вдарив матір. Останній раз лікувався в 7 психіатричному відділенні в серпні 2002 року. З 2001 року визнаний інвалідом II групи. Поступає повторно у зв`язку з погіршенням стану здоров`я впродовж тривалого часу не приймає ліки, зі слів родички та запису чергового лікаря: впродовж останніх місяців, на пацієнта почастішали скарги, в поліцію про те, що чіпляється до перехожих, погрожував їм, пише численні скарги в поліцію та суди на сусідів. Напередодні їздив в Тернопіль «до начальства, бо мене обікрали мєнти, знущаються з мене та беруть хабарі...», стареньку матір віз «як свідка». Повернувшись в Теребовлю, викликав поліцейських, щоб заявити про крадіжку документів, серед яких і паспорти пацієнта та його матері, які залишив біля неї, вступив в конфлікт з працівниками поліції та племінницею, яку намагався душити. Працівники поліції фізично намагалися перешкодити, в результаті чого вступив в бійку з ними. Зі слів поліції та лікаря швидкої допомоги мати пацієнта неодноразово просила його полікуватись, звернутись до лікарів за допомогою, проте він відмовлявся. Було викликано БШД і в супроводі працівників поліції госпіталізований в 1 психіатричне відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР.

Згідно висновку лікарів-психіатрів психічний стан ОСОБА_2 : в свідомості. Орієнтований в достатньому об`ємі. Доступний продуктивному мовному контакту. На запитання відповідає багатослівно, не по суті, часто не дає себе перебивати, поводить себе фамільярно, ставить свої умови. Стверджує: «я працював і працюю в аналітичному центрі...у мене вільний графік роботи...я вчився в УКУ...Я парамедик...був на Майдані...надавав допомогу...займаюся правовою діяльністю...у мене є впливові друзі, які будуть всю цю справу розбирати. Мова голосна, пришвидшена. Мислення непослідовне, паралогічне, схильне до зісковзування та резонерства. Висловлює маячні ідеї відношення, шкоди, переслідування: «то самі поліцейські були зацікавлені в тому, щоб пропали мої документи...вони мене спровокували та сфальсифікували все». В розмові схильний до конфліктів, підозрілий, внутрішньо-напружений. У відділенні пише скарги на працівників поліції. Настрій мінливий. Вольові процеси ослаблені. До свого стану критика хвороблива. Інструкції мед. персоналу виконує вибірково. Діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, змішаний дефект психіки.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» потребує госпіталізації в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки він страждає на тяжкий психічний розлад внаслідок чого вчинив дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, подається до суду за місцем проживання особи.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора» шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути такого виду і ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Встановивши означені вище фактичні обставини справи та правильно застосувавши відповідні норми закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_2 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для життя та здоров`я оточуючих, тому ОСОБА_2 потребує госпіталізації в примусовому порядку без його усвідомленої згоди.

Доводи апелянта про те, що наявність висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних чи допустимих доказів про відповідний стан особи є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію, колегія суддів відхиляє, оскільки до заяви про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації (ч.3 ст.16 ЗУ «Про психіатричну допомогу»).

Висновок комісії лікарів - психіатрів від 18 серпня 2023 року не спростовано належними та допустимими доказами.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи заяву, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат ШЕВЧУК Валентин Олексійович залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий

Судді