печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань - Проскурні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Києва цивільну справу № 757/29619/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року представник позивача Ковалевська Д.С. в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі - відповідач, ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ»), в якій просила суд стягнути з ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь позивача доплату страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200419647 у сумі 48 786,11 грн.; пеню у розмірі 600,30 грн.; інфляційні витрати у сумі 56,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 24.10.2020 року у м.Житомирі відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Mercedes-Benz A140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КУпАП було визнано водія транспортного засобу (далі - ТЗ) Mercedes-Benz A140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у страховика ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200419647 (далі-Поліс).

З метою визначення розміру матеріального збитку, спричиненого ТЗ в результаті ДТП позивач звернувся до незалежного суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Клевер Експерт" та замовив проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля «Volkswagen Passat".

На виконання умов договору Тов"Клевер Експерт" складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 678/12-20 від 23.12.2020 р., відповідно до якого вартість матеріального збитку з ПДВ становить 76 834,13 грн. та 66 805,94 грн без ПДВ.

11.05.2021 року, без узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування, ТДВ СК "Альфа-Гарант" було переведено на банківські реквізити позивача страхове відшкодування у розмірі 18019,83 грн.

Таким чином, недоплачений розмір страхового відшкодування становить 48 786,11 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку без ПДВ відповідно до Звiтy № 678/12-20 (66 805,94 грн.) та здійсненою сумою страхового відшкодування (18 019,83 грн.).

Крім того, вказує, що несплата страховиком страхового відшкодування у повному обсязі у передбачені законодавством строки, є неналежним виконанням грошового зобов`язання, внаслідок чого має місце прострочення виконання такого зобов`язання.

На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

10.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що відповідач належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом № 200419647. Крім того, вказує, що позивачем при визначені суми позову не враховані положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

16.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200419647 у сумі 48 786,11 грн.; пеню у розмірі 2 405,88 грн.; інфляційні витрати у сумі 782,58 грн., 3 % річних у розмірі 469,00 грн. та судовий збір.

01.10.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

25.11.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

25.05.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до спільного розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 16.09.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено представнику позивача у задволенні клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року занесеною до протоколу судового засідання, судом повернуто заявнику заяву про збільшення позовних вимог від 25.11.2021 року, оскільки вона подана після першого судового засідання (13.09.2021 року) у порушення приписів пункту 2 частини другої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при цьому справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а клопотання про поновлення строку, встановленого законом, одночасно із заявою про збільшення розміру позовних вимог не було подано, як це передбачено частиною четвертою статті 127 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № 200419647 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Так, матеріалами справи встановлено, що 24.10.2020 року відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (справа № 295/13155/20) /а. с. 10/.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» і підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200419647 /а.с.11, 46/.

26.10.2020 року ОСОБА_1 , власник пошкодженого автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання ДТП та з заявою про страхове відшкодування /а.с. 47-48/.

Відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 29.10.2020 року уповноваженою ТДВ СК «Альфа-Гарант» особою було здійснено огляд пошкодженого «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 про що складено відповідний акт огляду колісного ТЗ, який було підписано позивачем /а.с 49-50/.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Так, відповідно до аварійного сертифікату № 79-D/77/6, виконаного аварійним комісаром аварійним комісаром Стрілець В.Г. , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу запчастин (62,9%) дорівнює 22932,45 грн. з врахуванням 20 % ПДВ та 19110,37 грн. без урахування ПДВ. /а.с. 51-54/.

Крім того, відповідно до полісу страхування № 200419647 франшиза становить 1000,00 грн./а.с.46/, а відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

На підставі заяви позивача про страхове відшкодування, ТДВ СК «АльфаГарант» 11.05.2021 року сплатило страхове відшкодування у розмірі 18 110,38 грн /а.с. 27/.

Тобто, ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом № 200419647.

Так, позивач не надав документів щодо здійснення фактичного відновлювального ремонту ТЗ, а отже відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно д п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Позивач не надав доказів рецензування аварійного сертифікату № 79-D/77/6. Саме рецензування є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Рецензія на звіт про оцінку формує позицію щодо обґрунтованості зазначеної в звіті вартості. Позивачем такої рецензії не надано.

На момент розгляду справи аварійний сертифікат № 79-D/77/6 є дійсним.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється за пошкодження, які отриманні під час ДТП за цінами і тарифами які діяли на мент ДТП.

Так, висновок № 678/12-20 від 23.12.2020 року складено за цінами та тарифами станом на 07.12.2020 року та курсом валют на 02.12.2020 року, а не станом на дату ДТП. Крім того, оцінювачем Баранковим О.О. було здійснено огляд пошкодженого ТЗ лише 18.12.2020 року, тобто з моменту ДТП пройшло два місяці, де перебував автомобіль та які чинники впливали на його стан невідомо.

Крім того, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимагається здійснення огляду пошкодженого ТЗ не пізніше ніж через 10 днів з моменту ДТП, отже даний строк було порушено позивачем.

Отже, зважаючи на вищевикладене можна прийти до висновку, що висновок, наданий позивачем не може бути належним та допустимим доказом по справі.

До того ж, позивач повинен довести, що коштів сплачених Страховиком йому дійсно не вистачило для ремонту пошкодженого автомобіля, враховуючи також наявність коефіцієнту фізичного зносу на деталі що підлягають заміні.

Страховик не здійснює оцінку майна, а визначає розмір страхового відшкодування на підставі документів, які підтверджують розмір збитку (висновки, звіти, аварійні сертифікати).

Отже позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог до страховика.

Суд приходить до виссновку, що висновок № 79-D/77/6 узгоджується з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Згідно вищевикладеного вбачається що відповідачем було виконано свій обов`язок, щодо визначення розміру завданого збитку та виплати страхового відшкодування відповідно до отриманих документів та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 263 ЦК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивачем в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо порядку або строків виплати страхового відшкодування. Адже, обсяг відповідальності Страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналогічні правові висновки були зроблені Київським апеляційним судом в постанові від 03.06.2020 року по справі № 757/266657/16-ц та Верховним Судом в постанові від 13.11.2019 року по справі № 520/8867/15-ц.

За закріпленим у ст. 81 ЦПК України загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру своїх позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», водночас останнє здійснило виплату страхового відшкодування в повному обсязі та на підставі належних, дійсних та неоспорюваних документів (доказів). Саме позивач повинен надати належні спростовуючі докази неправильності нарахувань страхового відшкодування.

За приписами ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaariv. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 15, 16, ЦК України, ст.ст. ст. ст.1-23,76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов