Справа № 481/1196/24
Провадж.№ 2/481/341/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

заочне

10.09.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом адвоката Кіяновської Анжели Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Новобузька міська рада Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

Встановив:

17.07.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кіяновська А.В., до ОСОБА_2 , зацікавлена особа Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, за яким позивач просить ухвалити судове рішення про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №855 від 28.12.2000 року, укладений на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі - дійсним.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 28.12.2000 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі. В подальшому даний договір був записаний в реєстрову книгу за №06 та зареєстрований у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 12.02.2001 року за № 857. З 28.12.2000 року позивачка, та всі члени їхньої сім`ї постійно проживали у зазначеному будинку. Позивачка систематично сплачує усі комунальні послуги, несе інші витрати по утриманню даного будинку (зроблено ремонт), в належному стані утримував прибудинкову територію.

В 2004 році позивачка звернулась до Державного реєстратора нерухомого майна Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області для внесення відомостей до Реєстру прав власності, однак їй було роз`яснено, що підтвердити право власності стане можливим лише після винесення судового рішення про визнання біржової угоди дійсною.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Уманській О.В.

Ухвалою судді від 23.07.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом, повідомленням сторін та призначений розгляд справи по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Також просила справу слухати без її участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала.

Аналогічну заяву подала і представник позивача ОСОБА_3 про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, причину неявки суду не повідомила.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивачки, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за №855 від 28.12.2000 року, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №855 від 28.12.2000 року, ОСОБА_2 , як власник житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , продала покупцю ОСОБА_1 , належний ОСОБА_2 житловий будинок і сторони підписали зазначений договір (а.5).

В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (що діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 855 від 28.12.2000 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1 , не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства, на момент укладення угоди він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір потребує нотаріального посвідчення або визнання його дійсним, як видно з доводів позивачки, їй стало відомо лише у 2024 році від державного реєстратора.

Укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 600 грн., вселилась разом зі своєю родиною в житловий будинок і користувався ним з 28.12.2000 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів та передала житловий будинок покупцю у власність).

ОСОБА_1 на виконання п.8 біржової угоди, 12.02.2001 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.6).

Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально, в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Доводи позивачки, свідчать про досягнення між сторонами за угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою.

Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною.

Таким чином, суд приходе до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.258-259, 263-265, 268, 273, 274-278, 280-282 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позов адвоката Кіяновської Анжели Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Новобузька міська рада Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір № 855 від 28.12.2000 року купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 855 від 28.12.2000 року.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Третя особа: Новобузька місьтка рада Баштанського району Миколаївської області, адреса: 56501, Миколаївська область, Баштанський район, м. Новий Буг, вул. Площа Свободи , 42,

Повний текст рішення виготовлений 10.09.2024 року

Суддя