Провадження № 2-з/201/244/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей, та ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі, проведення підготовчого засідання призначено на 07 жовтня 2024 року об 10 годині 00 хвилин.

04 вересня 2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Кузякова Олександра Володимировича про забезпечення позову шляхом заборони матері ОСОБА_3 , особисто або через третіх осіб, без письмового дозволу батька, вивозити за межі території України неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі про визначення місця проживання дітей із батьком, яку 05 вересня 2024 року ухвалою головуючого по справі задоволено та вжито відповідних заходів забезпечення позову.

Вимоги заявника відповідача по справі ОСОБА_1 .

16 вересня 2024 року через систему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни, надійшла заява про забезпечення зустрічного позову, у якій вказується на те, що він стосується визначення місця проживання дітей сторін, проте такий зустрічний позов до суду не надходив.

У заяві про забезпечення зустрічного позову заявник просить:

1.Забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозв`язку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp;

2.Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ухвалення судом рішення у цій справі забезпечити спілкування (контакт) дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозвязку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp кожного дня з 19:00 до 20:00 год без участі та присутності третіх осіб (в тому числі батька дитини);

3.Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері у м. Дніпрі, а саме: з 10:00 години кожної другої неділі непарного місяця по 20:00 години кожної четвертої неділі непарного місяця з можливістю ночівлі дитини з мамою, без присутності батька, з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно- ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Дніпро.

4.Зобов`язати батька ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно визначеного судом часу спілкування.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення зустрічного позову, заявник посилається на те, що 26 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

В шлюбі народились двоє дітей:

· ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження, видане Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26 травня 2016 року, актовий запис №885, серія НОМЕР_3 );

· ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження, видане Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 жовтня 2018 року, актовий запис №1331, серія НОМЕР_4 ).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року. залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Після розірвання шлюбу діти проживали з ОСОБА_1 , яка проявила себе як надзвичайно турботлива та віддана мати. Протягом усього часу вона невпинно забезпечувала всі необхідні умови для благополуччя своїх дітей, виявляючи глибоку відповідальність та відданість у виконанні своїх батьківських обов`язків.

ОСОБА_1 були створені всі умови для комфортного і гармонійного розвитку дітей. Вона дбала про їх фізичне та емоційне благополуччя, забезпечуючи їх необхідними медичними послугами, освітою та всебічним розвитком. Заявниця завжди забезпечувала дітей якісною їжею, одягом і житлом, що відповідало їх віковим потребам.

Вона активно брала участь у навчальному процесі, допомагаючи дітям з домашніми завданнями і забезпечуючи їх участь у позашкільних активностях, які сприяли їхньому всебічному розвитку. Не залишаючи без уваги потреби своїх дітей, мати забезпечила їм доступ до всіх необхідних ресурсів для успішного навчання і самореалізації.

Емоційно Заявниця була стійкою підтримкою для дітей. Вона завжди була поруч, готова вислухати, підтримати і дати мудру пораду у складних ситуаціях. Її материнська любов і увага створили атмосферу стабільності та безпеки, що позитивно вплинуло на психологічний стан і розвиток дітей.

Додатково, Заявниця завжди виявляла ініціативу у плануванні сімейних заходів, що допомагало дітям зберігати позитивний настрій і підтримувати тісний зв`язок з близькими.

Її активна участь у житті дітей, їхніх захопленнях і інтересах свідчить про її відданість і турботу.

Таким чином, Заявниця виконувала все для забезпечення благополуччя дітей. Її зусилля і турбота були спрямовані на створення оптимальних умов для їх розвитку і виховання, що підтверджує її безперечну роль як гідної і відповідальної матері. З початком військової агресії росії проти України Заявниця виявила виняткову відвагу та рішучість, рятуючи своїх дітей від небезпеки і забезпечуючи їм безпечне середовище для життя та розвитку. Незважаючи на важкі умови, Заявниця взяла на себе відповідальність за забезпечення стабільності та комфорту своїх дітей у цей критичний період.

Коли Заявниця разом з дітьми виїхала за кордон, батько дітей не висловлював жодних заперечень проти цього рішення. Його спокійне ставлення до ситуації та відсутність заперечень стали свідченням того, що він розумів і приймав необхідність цього кроку з огляду на загрозливу ситуацію в Україні.

Після виїзду з України сім`я оселилася в Німеччині, де Заявниця забезпечила належні умови для життя своїх дітей. Вона знайшла та орендувала житло в місті Віпперфюрт, яке стало новим домом для її дітей. Житло облаштовано так, щоб відповідати всім потребам дітей: кожна дитина мала своє окреме ліжко та місце для речей і іграшок. Це свідчить про турботу та увагу Заявниці до створення комфортного і безпечного середовища для дітей.

З березня 2022 року, починаючи з їх переїзду до Німеччини, Заявниця активно подбала про те, щоб діти могли продовжити своє навчання та соціалізацію в нових умовах. Її син, що досяг шкільного віку, почав відвідувати німецьку школу з 1 серпня 2022 року, що свідчить про її рішучість забезпечити йому якісну освіту навіть у новій країні.

Донька Заявниці також не залишалася без уваги: з 1 травня 2022 року до 31 липня 2024 року (потім літні канікули) вона відвідувала дитячий садок, що дало їй можливість соціалізуватися і адаптуватися до нового середовища. З 1 серпня 2024 року донька планувала перейти до першого класу німецької школи, що ще раз підтверджує ОСОБА_7 забезпечити своїм дітям гідні умови для навчання і розвитку.

Завдяки зусиллям Заявниці, діти мають можливість повноцінно адаптуватися до нового середовища, продовжувати навчання та розвиватися в умовах, що відповідають їхнім потребам. Її турбота і відданість, проявлені в умовах екстремальних обставин, свідчать про високий рівень материнської відповідальності і безперечну відданість інтересам і благополуччю її дітей.

Під час перебування дітей за кордоном Заявниця забезпечила безперешкодний зв`язок між дітьми та їх батьком. Мати завжди проявляла відкритість і готовність підтримувати зв`язок дітей з батьком, що свідчить про її вміння враховувати інтереси і потреби дітей у відносинах з батьком. Заявниця ніколи не заважала та не ставила перешкод у спілкуванні дітей з їх батьком, забезпечуючи можливість регулярного контакту та підтримки сімейних зв`язків.

Більш того, слід зазначити, що між Заявницею та її колишнім чоловіком також підтримувались нормальні і конструктивні відносини. Незважаючи на розлучення, обидва батьки змогли зберегти взаємоповагу і нормальне спілкування.

Згодом, відносини між Заявницею та її колишнім чоловіком почали погіршуватись. Виникли непорозуміння та розбіжності у поглядах щодо виховання дітей та їхнього майбутнього.

У зв`язку з цими розбіжностями батько дітей звернувся до німецького суду. В результаті судового розгляду, 18 січня 2024 року Районний суд Тюрпе (Віпперфюрт) ухвалив рішення у справі № 10 F 363/23, затвердивши мирову угоду між батьками.

Мировою угодою, укладеною за участю обох сторін, було визначено конкретний графік, за яким батько має можливість забирати дітей до себе та проводити з ними час.

Судом були закріплені наступні періоди для перебування дітей у батька:

- з 19 травня 2024 року по 27 травня 2024 року,

- з 30 червня 2024 року по 29 липня 2024 року,

- з 29 вересня 2024 року по 7 жовтня 2024 року.

Весь інший час протягом 2024 та 2025 років, до наступного погодження нових довгострокових побачень батька з дітьми, діти мають залишатися з матір`ю, згідно з рішенням німецького суду.

Однак, батько, ОСОБА_2 , свідомо порушив ці умови, вчиняючи неприпустимі дії, які мають серйозні правові і моральні наслідки.

29 червня 2024 року, згідно з рішенням суду, матір передала дітей батькові для проведення визначеного часу разом з ним. Проте вже 5 липня 2024 року, замість планованого відпочинку у Франції, як повідомив батько, діти зникли з контакту з матір`ю. Телефон сина був вимкнений, що унеможливило відстеження його місцезнаходження, також був вимкнений телефона колишнього чоловіка, така ситуація викликала у матері непередавану стресову ситуацію і серйозні душевні страждання через невизначеність і тривогу за безпеку її дітей.

Згодом стало відомо, що діти перебували не у Франції, як було обіцяно, а в Україні. Це стало справжнім шоком для матері, адже батько свідомо і грубо порушив умови судового рішення, фактично викравши дітей і перевівши їх до іншої країни без її відома і згоди. Більше того, батько заявив, що не має наміру повернути дітей матері, і бажає, щоб вони залишились жити з ним в Україні разом з його новою сім`єю та дитиною, яка в ній народилась. Це є явним і серйозним порушенням рішення німецького суду та міжнародних норм щодо захисту прав дітей.

Такі дії батька не лише суперечать судовим рішенням, але й завдають непоправної шкоди емоційному стану і психічному здоров`ю дітей, а також порушують їхні права на забезпечення стабільного і безпечного середовища. Порушення з боку батька свідчить про повне ігнорування судових постанов і міжнародних стандартів у питаннях опіки і виховання дітей, що є абсолютно неприпустимим і вимагає термінового реагування.

Згодом, аби реалізувати своє право на бачення дітей та забезпечити їхню безпеку, Заявниця приїхала до України. Однак, на місці вона зіштовхнулася з серйозними перешкодами з боку свого колишнього чоловіка. Він повідомив, що не знає, де перебувають діти, що є явним і грубим порушенням його обов`язків як батька.

Такі дії батька грубо порушують його обов`язки щодо належного виховання дітей і свідчать про його безвідповідальність як батька. Усі батьки мають обов`язок забезпечити безпеку, стабільність і добробут своїх дітей, а також дотримуватись судових рішень і домовленостей, що стосуються їхнього виховання та опіки.

Відмова від надання інформації про місцезнаходження дітей та створення перешкод для їхнього контакту з матір`ю є явним і серйозним порушенням цих обов`язків. Таке ставлення з боку батька не лише ігнорує встановлені судові рішення, але й демонструє його безвідповідальність у виконанні батьківських обов`язків. Це також негативно впливає на психологічний і емоційний стан дітей, які страждають від нестабільності і відсутності контакту з мамою.

У зв`язку з цим Заявниця була змушена вжити крайні заходи. Вона подала заяву до поліції про зникнення дітей, оскільки відсутність інформації про їх місцезнаходження і неможливість з ними зв`язатися ставлять під загрозу їхню безпеку і добробут.

Безвідповідальність батька у цьому випадку є неприйнятною і потребує термінового втручання відповідних органів для захисту прав і інтересів дітей, а також для забезпечення дотримання судових рішень і стабільного виховання дітей.

31 серпня 2024 року батько привіз дітей до батьків Заявниці. Однак, незабаром цього ж дня батько забрав сина, і з того часу Заявниця більше не мала можливості бачити свого сина.

Такі дії свідчать про нехтування колишнім чоловіком правами та інтересами матері і дітей, а також про невиконання домовленостей між батьками. Це призводить до стресової ситуації для дітей, які опиняються в умовах непередбачуваності та нестабільності, що негативно впливає на їх емоційний і психологічний стан.

На момент подання цієї заяви, син знаходиться в Україні разом із батьком у його новій сім`ї, з якою він ніколи не жив і з ким не має жодних зв`язків, окрім самого батька. Донька проживає з Заявницею.

Наразі батько безпідставно ігнорує права матері на спілкування з сином. Він свідомо обмежує контакт матері із сином, систематично вимикаючи телефон дитини, що унеможливлює зв`язок з ним. Коли телефон зрідка включається, син телефонує матері, проте кожна розмова контролюється батьком, що позбавляє дитину можливості вільно спілкуватися з матір`ю.

Така поведінка батька є проявом його зневаги до прав і потреб дитини та матері.

Постійне обмеження спілкування і контроль над розмовами є неприпустимими і негідними для будь-якого батька, і це завдає значної емоційної травми як матері, так і дитині. Неприпустимо, щоб такі дії батька створювали атмосферу страху і невизначеності для дитини, яка мають право на стабільність і контакт з обома батьками.

Обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

1. Постійне проживання дитини з матір`ю: З моменту розірвання шлюбу дитина постійно проживала з матір`ю. Мати забезпечила дитині стабільність, комфорт і належний рівень емоційної підтримки, що є критично важливим для її розвитку.

Раптова зміна місця проживання та середовища може негативно вплинути на емоційний стан дитини, яка вже звикла до постійності та безпеки в родині матері.

2. Неприпустимість перебування дитини у новій сім`ї батька: В даний час дитина знаходиться з батьком у його новій сім`ї. Це середовище є для дитини чужим і незнайомим, що додатково ускладнює її адаптацію. Психологічно важко для дитини спостерігати, як батько піклується про іншу жінку та її дитину. У віці дитини, коли формуються основи розуміння родинних відносин, сприйняття нового партнера батька і його дитини може спричинити стрес і занепокоєння. Дитина в цей період формує образ родини, і будь-які значні зміни можуть негативно вплинути на її психіку.

3. Психологічні наслідки для дитини: Діти в ранньому віці мають складності в адаптації до значних змін у їхньому оточенні, особливо коли мова йде про зміну основних опор у їхньому житті. Вони можуть відчувати страх, невпевненість і тривогу, що може проявлятися в погіршенні поведінки, труднощах з навчанням і загальному емоційному дистресі. Зокрема, перебування в новій родині, де дитина не має стабільного емоційного зв`язку з новими членами сім`ї, може викликати відчуття ізоляції та залишення, що негативно вплине на її психологічний стан.

4. Ризики при тривалій невизначеності: Розгляд справи про місце проживання дитини може тривати від одного року і більше. У разі, якщо дитина залишиться проживати з батьком у новій родині протягом тривалого часу, існує реальна небезпека втрати емоційної прив`язаності до матері. Дитина може втратити зв`язок із матір`ю, що створить додатковий стрес і емоційний дискомфорт, ускладнивши подальше відновлення стабільного зв`язку. Більш того, при винесенні судом рішення на користь Заявниці, у неї будуть об`єктивні складнощі в його виконанні, адже їй буде важко налагодити зв`язок з малолітнім сином.

5. Необхідність термінових заходів забезпечення: Враховуючи зазначене, термінове вжиття заходів забезпечення позову є критично важливим для збереження емоційного і психологічного благополуччя дитини. До винесення рішення суду про місце проживання дитини, слід забезпечити її зустрічі та спілкування з матір`ю, яка вже забезпечила дитині стабільність і належний рівень емоційної підтримки. Це дозволить уникнути додаткових стресів і зберегти емоційний зв`язок між дитиною і матір`ю, що є ключовим для її здорового розвитку і психічного благополуччя.

6. Втрата зв`язку з сином. Батько дітей, ОСОБА_2 , здійснює дії, які вкрай негативно впливають на психологічний і емоційний стан дитини. Втрата зв`язку з матір`ю є серйозним порушенням, що завдає великої шкоди як фізичному, так і емоційному благополуччю дитини. ОСОБА_2 не лише забрав у сина телефон, за допомогою якого дитина могла спілкуватися з матір`ю, але й контролює, коли і як діти можуть контактувати з матір`ю. Це є прямим порушенням прав дитини на підтримання зв`язку з батьками, що є критично важливим для збереження емоційної стабільності дитини. Відповідач односторонньо вирішує, коли і як дитина може спілкуватися з матір`ю, позбавляючи сина можливості вільного і регулярного контакту з матір`ю. Такі дії ведуть до руйнування емоційного зв`язку між дитиною та матір`ю. Дитина перебуває у стресовій ситуації, оскільки не розуміє, чому вона повинна жити з новою сім`єю батька, яка є для неї чужою. Відсутність регулярного контакту з матір`ю і можливість вільного спілкування призводять до відчуття покинутого і емоційно травмованого стану.

Переміщення дитини до нової сім`ї батька, без можливості адаптуватися і отримати підтримку від матері, а також контакту з чужими людьми (новою дружиною батька та новонародженою дитиною), викликає серйозні психологічні травми. Дитина, яка звикла жити з матір`ю, перебуває у постійному стресі від незнайомого оточення та нових людей. Відсутність стабільності і підтримки з боку матері може призвести до серйозних психоемоційних проблем, які будуть впливати на подальший розвиток і здоров`я дитини.

Дії ОСОБА_2 є не лише аморальними, але й суперечать принципам захисту прав дитини, які закріплені національним та міжнародним законодавством. Обмеження спілкування дитини з матір`ю і створення стресового середовища порушують її права на емоційний комфорт і безпеку. Це суперечить основам виховання дітей у сприятливій і стабільній атмосфері, необхідній для їхнього здорового розвитку.

Таким чином, дії ОСОБА_2 несуть серйозну загрозу емоційному і психологічному благополуччю дитини. У зв`язку з цим необхідно вжити термінових заходів для відновлення зв`язку між дитиною і матір`ю. Лише таким чином можна захистити інтереси дитини і забезпечити її нормальний розвиток у здоровій і підтримуючій атмосфері.

7. Невиконання рішення суду та порушення умов мирової угоди. Рішенням Районного суду Тюрпе (Віпперфюрт) від 18.01.2024 року у справі № 10 F 363/23 була затверджена мирова угода, яка чітко визначала графік зустрічей батька з дітьми на кілька років уперед. Заявниця сумлінно виконувала умови цієї угоди, передаючи дітей батькові у встановлені дні. Це підтверджує її відповідальне ставлення до виконання рішення суду та дотримання встановлених графіків.

На жаль, батько, ОСОБА_2 , не дотримався встановлених умов. Він не повернув дітей матері в обумовлений строк і вдався до обману щодо місця їх перебування. Замість того щоб повернути дітей у відповідності з рішенням суду, батько вивіз їх з Німеччини до України без попереднього погодження і належного інформування матері.

Дії ОСОБА_2 є серйозним порушенням прав дитини і є фактичною формою викрадення дітей в розумінні Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980 року. За цією Конвенцією, будь-яке незаконне переміщення дитини через міжнародні кордони без погодження із Заявницею або без відповідної судової процедури є порушенням прав на опіку і виховання.

ОСОБА_2 не лише порушив домовленості, але й знехтував правами матері, які були закріплені рішенням суду. Переміщення дітей до України, де вони перебувають у чужій середовищі (нова дружина та новонароджене дитя), без відповідного погодження, є серйозним порушенням міжнародних і національних норм права, що регулюють питання опіки та виховання дітей.

Таким чином, Відповідач самовільно забрав дітей та змінив їх місце проживання, перешкоджає матері у спілкуванні з малолітніми сином, позбавляючи її материнського піклування та виховання, що призводить до руйнування зв`язків дитини з матір`ю та суперечить найкращим інтересам дитини. Дії ОСОБА_2 призводять до відчуження дитини від матері, що є неприпустимим в концепції поваги до кожного із батьків та насамперед інтересів дитини.

Звертаємо увагу суду на те, що батько дітей не був позбавлений можливості брати участь у вихованні дітей. Разом з цим, батьком було позбавлено матір на реалізацію цього права.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, неможливість здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини, відповідно наявність факту різкого розірвання батьком зв`язку матері та дитини, тривалий час переховування дитини від матері свідчить про грубе порушення ОСОБА_2 прав малолітніх дітей на спілкування з обома батьками, що не може не відображатися на психічному здоров`ї дітей.

Створювані батьком перешкоди для матері у вихованні та спілкуванні із сином руйнують його зв`язки зі своєю сім`єю, до якої належить як батько, так і мати, а отже, в даному конкретному випадку така поведінка батька суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини.

Характеристика особи ОСОБА_2 :

Вважаємо за необхідне повідомити суд про те, що ОСОБА_2 є колишнім військовослужбовцем. На військовій службі він двічі постраждав від травм, що в свою чергу мало негативний вплив на психо-емоційний стан.

ОСОБА_2 є дуже емоційною людиною з нестабільною психологічною поведінкою.

Зазначене виражається у постійних конфліктах із Заявницею, його небажанням вирішувати питання, пов`язані з дітьми, мирним шляхом, численними побиттями Заявниці та її батька, тощо.

ОСОБА_2 неодноразово наносив Заявниці тілесні ушкодження, внаслідок яких були численні синці, крововиливи та садна на обличчі, голові та тілі, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів)/удару об тупий твердий предмет (предметів), вирвано частину волосся з голови. Зазначене підтверджується Висновками спеціаліста судово-медичного експерта №2400 від 31.08.2020 року та №2697 від 25.09.2020 року.

Так само, 02 вересня 2024 року, ОСОБА_2 вчинив напад на батька Заявниці, завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та інших крововиливів на обличчі та тілі, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів)/удару об тупий твердий предмет (предметів). Ці факти підтверджуються Висновком спеціаліста судово-медичного експерта №2718 від 02.09.2024 року.

Такі дії ОСОБА_2 були викликані його бажанням насильно забрати доньку від матері, що демонструє явне нехтування правами та інтересами матері і дитини.

Таку поведінку батька бачила донька Заявниці, яка була дуже налякана, і боялась виходити з кімнати зачинивши двері на ключ.

30 серпня 2024 року Заявниця намагалась побачитись з дітьми, але батько дітей при зустрічі вів себе неадекватно, при цьому повідомив неправдиву інформацію Заявниці та поліції про те, що не знає де зараз знаходяться їх спільні діти. Заявницею в той же день була подана заява до поліції.

Нестабільність поведінки, як вже раніше було зазначено, проявляється в постійній зміні свого рішення щодо спілкування та виховання дітей. Не є зрозумілою логіка ОСОБА_2 у зверненні до суду в Німеччині щодо встановлення графіку зустрічей, щоб потім без повідомлення матері (Заявниці) вивезти дітей до іншої країни.

Фактично, ОСОБА_2 не тільки грубо порушив рішення суду Німеччини.

Мова йде про фактичне міжнародне викрадення дітей. ОСОБА_2 не рахується з думкою Заявниці, яка, як мати, має рівноцінні права та обов`язки щодо їх дітей, він самостійно приймає рішення щодо дітей з грубим порушенням прав та гарантій їх матері.

ОСОБА_2 наразі перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою в них народилась їх спільна дитина. Викравши дітей у Заявниці, ОСОБА_2 поселив їх з абсолютно незнайомими для них людьми. Діти ( ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ) без вільного волевиявлення потрапили в абсолютно нову сім`ю, де вони знають лише тата. Оскільки станом на день подачі цієї заяви з батьком залишилась лише син, такі дії можуть завдати непроправні вкрай тяжкі дитячі психологічні травми для сина.

У зв`язку із цим вважаємо за необхідне вжити до вирішення справи по суті заходи забезпечення позову у вигляді спілкування матері з дітьми, щоб в майбутньому теперішні дії батька дітей істотно не ускладнили поновлення прав та інтересів, за захистом яких Заявниця звертається до суду, оскільки втрата зв`язку між матір`ю і дітьми на тривалий проміжок часу призведе до завдання психологічних травм дітям.

Позиція сторони позивача по справі - ОСОБА_2 .

18 вересня 2024 року через систему «Електронний суд», до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача по справі ОСОБА_2 адвоката Кузякова Олександра Володимировича надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, у якій просять заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі, подану стороною ОСОБА_1 , задовольнити частково:

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ухвалення судом рішення у цій справі забезпечити спілкування (контакт) дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозвязку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp за таким графіком:

- Середа кожного тижня з 19:00 до 20:00 год без участі та присутності третіх осіб (в тому числі батька дитини).

- Субота кожного тижня з 19:00 до 20:00 год без участі та присутності третіх осіб (в тому числі батька дитини).

В інші дні зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозвязку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp за умови вільного волевиявлення і бажання дитини.

В іншій частині вимог викладених стороною ОСОБА_1 просять відмовити та посилаються на наступне:

З системи Електронний суд стороні позивача по справі - ОСОБА_2 стало відомо, що Відповідачкою, ОСОБА_1 , було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що батько коли діти перебували у нього створював перешкоди у спілкуванні дітей із матір`ю є неправдивими оскільки, батько регулярно надавав можливість дітям зв`язуватись із матір`ю телефоном. Батько, на відміну від матері, ніколи не налаштовував дітей проти мами. Позивач чудово розуміє, що діти не зважаючи на непорозуміння батьків завжди будуть любити обох. Коли діти проживали із відповідачкою у Німеччині, вона забирала у них телефони та забороняла телефонувати батькові, пояснюючи їм, що нібито Позивач (батько) сам не має бажання спілкуватися з ними, а тому і не треба нав`язуватися. Старший син Позивача, неодноразово повідомляв останньому, що мати негативно відгукується про нього та каже, що батько їх не любить та не хоче з ними спілкуватися. Тобто, відповідачка намагається принизити та знецінити батька в очах дітей.

Дану поведінку Позивач сприймає, як недобросовісність та підступність, яка в майбутньому може перерости в дії, які можуть призвести до непередбачуваних та негативних наслідків, як для самого позивача так і для їх дітей.

Очевидно, що діти перебуваючи з батьком не могли постійно цілодобово розмовляти із матір`ю по телефону, оскільки в них є зайнятий час коли вони відвідують гуртки, школу, гуляють з друзями, займаються своїми хобі. Але при цьому, коли в дітей виникало бажання поговорити з мамою батько ніколи його не обмежував. Окрім того, Позивач навпаки регулярно пропонував і нагадував дітям що треба подзвонити мамі.

Крім того, як відомо і Відповідачці, німецькі психологи які спілкувались з дітьми при розгляді справи у Німеччині зауважували і радили що коли є ситуація в якій батьки ще не визначили з ким мають проживати постійно діти, а фактично діти перебувають лише з одним з них, кожного дня говорити по телефону з іншим, може зашкодити психоемоційному стану дітей, оскільки це є певним тиском і погружанням дітей у атмосферу конфліктної ситуації батьків. Психологи радили скоротити кількість таких розмов до 1 раз на тиждень, якщо діти не виявляють активного бажання частіше спілкуватись. Це забезпечить поступову адаптацію дітей до обставин що склались, при цьому не буде їх виривати із життєвої рутини і допоможе нормалізувати психоемоційний стан.

Звертаємо увагу, що 30.08.2024 Відповідачка намагалась силовим способом забрати дітей. Вона разом з трьома невідомими чоловіками міцної статури, приїхала до житлового комплексу в якому проживає Позивач разом з дітьми. ОСОБА_1 кричала, поводилась неадекватно, погрожувала що забере дітей, вивезе і зробить все щоб батько їх більше ніколи не побачив. ОСОБА_1 разом із чоловіками здійснювали моральний тиск на Позивача, принижували його та намагались спровокувати.

Після того як чоловіки покинули територію житлового комплексу з`явилась невідома жінка, яка в подальшому декілька годин караулила під виходом і слідкувала за ОСОБА_2 і почала також провокувати конфлікти щодо того самого предмета.

Звісно батько не міг за таких обставин вивести дітей до матері, або просто повідомити їх місцезнаходження, оскільки йому були невідомі їх наміри і це могло загрожувати безпеці дітей. Тим паче, Відповідачка поводилась неадекватно, була з невідомими чоловіками які погрожували ОСОБА_2 ..

Натомість, далі Позивач розуміючи що діти все ж люблять свою маму і їм потрібно бачитись, самостійно привіз дітей на зустріч з матір`ю до будинку, де сьогодні тимчасово мешкають батьки Відповідачки і куди приїхала сама Відповідачка. При цьому батько, при вихованні сина привчає його до поваги до жінок, тим паче до мами. Перед зустріччю вони заїхали в магазин, батько купив букет квітів який син обрав щоб подарувати мамі.

Коли він привіз дітей на зустріч із матір`ю, ОСОБА_1 їх забрала і завела до будинку, при цьому батько залишився чекати на вулиці, де на нього продовжували здійснювати моральний тиск батьки Відповідачки. Зі слів сина, матір, спілкуючись з дітьми, почала змушувати дітей обрати з ким вони хочуть жити. Але, з психологічної точки зору, очевидно що ставити дітей перед вибором «мама чи тато» є неправильним, оскільки діти завжди люблять обох батьків і не повинні обирати. Тим паче у такому юному віці, діти не можуть розсудливо сприймати подібні запитання, що неодмінно травмує дитячу психіку, викликає тривогу і невпевненість.

Надалі ОСОБА_1 , закривши дітей самих у будинку, вийшла на вулицю де знову влаштувала скандал. Вона почала кричати, погрожувати що забере дітей та вивезе з України. Казала що більше ніколи не планує повертатись в Україну, не відпустить в Україну дітей і зробить усе можливе аби батько ніколи більше не побачив своїх дітей.

Звертаємо увагу, що батько привіз дітей на зустріч із матір`ю, натомість остання випускати дітей із будинку не хотіла, але син ОСОБА_4 самостійно прийняв рішення що хоче поїхати із батьком, натомість доньку ОСОБА_1 так з будинку і не випустила і дати батьку з нею попрощатися також не дала.

Мати ігноруючи той факт, що на сьогодні в судовому провадженні перебуває справа про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, в обхід вирішення справи в судовому порядку забрала неповнолітню доньку та вивезла її закордон.

На сьогодні, Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 із батьком.

Місце перебування доньки Відповідачка приховує, спілкуватись із дитиною телефоном не дає. Але від родичів стало відомо що на сьогодні вони проживають у Німеччині, де донька вже ходить до школи.

При цьому, подаючи таку заяву про вжиття заходів забезпечення матір просить зобов`язати Позивача забезпечити спілкування (контакт) дитини з матір`ю засобами зв`язку кожного дня з 19:00 до 20:00. Зауважуємо, що матір`ю повністю ігноруються поради психологів, які зазначались вище, що такі часті розмови лише негативно впливають на психологічний стан дитини. Крім того, Відповідачка не зважає на бажання дитини, що син просто може не захотіти в цей час, або в цей день говорити із мамою. Можливо в якийсь день син прийде втомлений із додаткових занять або тренування, або в такий час він буде гратись, займатись якимось хобі, дивитись мультик, спілкуватись із друзями, натомість батько у випадку задоволення такої заяви виходить що буде змушений перервати усі заняття сина і змусити його говорити по телефону з мамою, бо таке рішення суду. Очевидно, що батько не зможе силою змушувати сина говорити із мамою, натомість якщо син скаже мамі що не хоче з нею говорити, вона теж в свою чергу сприйме це як образу, або скаже що це Позивач його налаштував.

Щодо вимог викладених у заяві про вжиття заходів забезпечення вважаємо за можливе частково задовольнити другий пункт прохальної частини, а саме щодо зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозвязку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp.

Вимоги визначенні у пункті другому вважаємо за доцільне задовольнити частково, визначивши чіткий графік таких спілкувань, а саме: визначити години відеозв`язку дитини із матір`ю у середу та суботу кожного тижня з 19:00 по 20:00. Таке визначення годин спілкування дозволить підлаштувати графік дитини, аби в нього не було в цей час якихось занять або він не був втомлений після школи і тренування наприклад. В інші дні матір з дитиною можуть зв`язуватись засобами телефонного зв`язку, через месенджери, через переписки або телефонні дзвінки за особистим бажанням і волевиявленням дитини.

Щодо інших вимог в частині в якій Заявниця просить зобов`язати Позивача надати їй можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері у м. Дніпрі, а саме: з 10:00 години кожної другої неділі непарного місяця по 20:00 години кожної четвертої неділі непарного місяця з можливістю ночівлі дитини з мамою, без присутності батька, з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Дніпро та вимоги щодо передачі дитини матері у визначені години спілкування.

Така вимога не може бути задоволена з огляду на наступне:

По-перше, матір немає визначеного місця проживання у м. Дніпро, оскільки за адресою АДРЕСА_1 , ні ОСОБА_1 , ні діти ніколи не проживали. З моменту купівлі відповідної нерухомості і до сьогодні ця квартира здається в оренду. Іншого можливе місце проживання матері невідомо, крім того невідомо чи створенні там умови для проживання дитини, орган опіки та піклування відповідний висновок про можливість проживання неповнолітніх дітей не надавав.

По-друге, зважаючи на тривалий час в який матір хоче аби дитина з нею проживала, така вимога не може вважатися заходом забезпечення оскільки є окремою позовною вимогою в розумінні положень сімейного законодавства та практики Верховного Суду, а саме це вимога про встановлення спільної почергової опіки із можливістю проживання у помешканні кожного із батьків.

По-третє, сьогодні матір разом із донькою перебуває закордоном, у Німеччині, де вона доньку вже відправила до школи.

Є очевидно незаконним, безвідповідальним залишати одну неповнолітню дитину в іноземній державі щоб приїжджати в Україну на два тижні зустрітися із другою дитиною.

По-четверте, через поведінку Заявниці яка описана у даних запереченнях, маємо реальні побоювання що матір вивезе і сина закордон, що унеможливить подальший розгляд справи і виконання рішення суду. Оскільки звертаємо увагу суду, батько привозив дітей на зустріч із матір`ю, звідки вона потім не хотіла їх відпускати.

В результаті, син поїхав із батьком додому, а донька в той день залишилась із матір`ю після чого Позивач доньку не бачив.

А Заявниця, в обхід судового розгляду справи, не виконуючи ухвалу про заборону вивозити дітей закордон, вивезла неповнолітню доньку до Німеччини.

Стороною Позивача, було направлено адвокатський запит для підтвердження вивезення дитини закордон, але на нього відповідь ми ще не отримали.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, доданими до неї документами та запереченнями проти цієї заяви, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, іншими заходами у випадках, передбаченими законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Визначений положеннями ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним.

Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, суд враховує, що цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Водночас, відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

В даному випадку, з матеріалів поданої заяви про забезпечення позову, а також з матеріалів справи за позовом ОСОБА_2 убачається, що стороною відповідачки ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву на теперішній час до суду ще не подано, водночас, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

З заяви про забезпечення зустрічного позову, який до суду ще не надходив, випливає, що він стосуватиметься визначення місця проживання дітей сторін, тобто предмет спору за таким зустрічним позовом збігатиметься із предметом спору за первісним позовом, за яким заходи забезпечення позову судом вже застосовані.

Водночас, враховуючи вищенаведені приписи законодавства, зокрема Конвенції про права дитини, суд доходить до висновку про те, що право дитини сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на вільне спілкування з матір`ю, має бути забезпечено у будь-якому разі, тому в цій частині заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Що ж стосується решти запропонованих заходів забезпечення зустрічного позову, який до суду ще не подано, то у заяві про його забезпечення, ініціаторами таких заходів не наведено належного обґрунтування необхідності їх застосуванні, виходячи з вимог ч.2 ст.149 ЦПК України. Доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, не надано.

Доходячи до такого висновку, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Забезпечити зустрічний позов про визначення місця проживання дітей сторін, який на теперішній час до суду ще не поданий, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей наступним чином:

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ухвалення судом рішення у цій справі не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозвязку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp за умови вільного волевиявлення і бажання дитини.

В іншій частині вимог про забезпечення позову, викладених стороною ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя С.С. Федоріщев