Номер провадження: 22-ц/813/5367/24
Справа № 496/283/23
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С..

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» - Тищука Вадима Миколайовича на додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Горяєва І.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа на стороні позивачки, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про розірвання договору суборенди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором суборенди,

встановив:

13.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Колос», третя особа на стороні позивачки, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про розірвання договору суборенди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором суборенди.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2023 року позовні вимоги позивачки було задоволено (т.1, а.с.85-91).

14.08.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Бондар М.О. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на її користь з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. (т.1, а.с.95-96).

Заява була обґрунтована тим, що позовна заява ОСОБА_1 була задоволена, а тому позивачка має право на компенсацію судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2024 року заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Боднар М.О. було задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. (т.1, а.с.200-203).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Колос» - Тищук В.М. ставить питання про скасування додаткового рішення Біляївського районного суду Одеської області 22.03.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (т.1, а.с.207-209).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили (т.2, а.с.3-9).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що постановою Одеського апеляційного суду від 25.01.2024 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2023 року, в частині розірвання договору суборенди скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Колос», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про розірвання договору суборенди земельної ділянки було відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції було залишено без змін (т.1, а.с.181-186).

При цьому суд обґрунтовано виходив із того, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, за договором про надання правової допомоги №239/23-12-2022/10 від 23.12.2022 року сторони досягли згоди щодо порядку оплати послуг адвоката, наданих у зв`язку з виконанням цього договору.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ, ухваленому в справі «Бєлоусов проти України» констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями.

Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначив, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, та з огляду на письмові заперечення відповідача щодо розміру понесених позивачем судових витрат, а також враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання та оформлення позову та пояснень, участі в судових засіданнях), відповідно до акту виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання пояснень та участі в судових засіданнях та значимості таких дій у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 25.01.2024 року, з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 фактично стягнуто 10 483,70 грн., а тому її витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., не відповідає принципам співмірності та розумності їхнього розміру, при тому, що розмір прожиткового мінімуму громадян для працездатних осіб з 01.01.2024 року, складає 3028,00 грн. на місяць.

Колегією суддів також враховано, що в своїх додаткових поясненнях у справі, директор ТОВ «Колос» ставив питання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 028 грн. (т.1, а.с.192-193).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване додаткове рішення суду змінити і прийняти постанову, якою зменшити суму витрат на професійну правничудопомогу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 , з 15 000 грн.до 3 750 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду не в повній мірі відповідає вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки додаткове рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване додаткове рішення суду змінити і прийняти постанову, якою зменшити суму витрат на професійну правничудопомогу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 , з 15 000 грн.до 3 750 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос»- Тищука Вадима Миколайовича задовольнити частково.

Додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області 26.04.2024 року змінити.

Прийняти постанову, якою зменшити суму витрат на професійну правничудопомогу, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_1 з 15 000 грн.до 3 750 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.09.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова