справа № 439/1046/24
провадження № 3/439/368/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Рахімової О.В.,

при секретарі Скорик І.Б.,

розглянувши в місті Броди у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник ТзОВ «Бізнес Позика» звернувся в Бродівський районний суд Львівської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 168324-КС-003 про надання кредиту від 26 грудня 2020 року, в розмірі 76 767, 95 грн.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 26.12.2020 між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 168324-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Таким чином, 26.12.2020 між ТзОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 168324-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТзОВ "Бізнес позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,98815945 процентів за кожен день користування кредитом. Так, ТзОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника (яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). Також, 07.04.2021 між ТзОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору №168324-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Внаслідок укладання додаткової угоди № 1 сума кредиту була збільшена на 29 000, 00 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 168324-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 168324-КС-003 позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на дату подання цієї Позовної заяви до суду в рахунок виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором була сплачена грошова сума в загальному розмірі лише 47 955,02 грн., з яких: а) 4 000,00 гривень були перераховані Позивачу приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В; 43 955,02 гривень були сплачені відповідачем по банківських реквізитах позивача - оплата відповідачем кредиту згідно договору № . Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом дату подання позовної заяви, заборгованість перед позивачем за Договором про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26.12.2020р. складає - 76 767,95 (сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят сім грн. 95 коп.) гривень, з яких: - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 26 679,33 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 48 638,62 грн.; - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 450,00 грн.

Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 відкрито провадження по даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, однак згідно прохальної частини позовної заяви, просив справу розглянути без його участі, позов підтримує просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Глушенко В.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідача. Проти позову заперечують в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні.

Також, 18.06.2024 року подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що обставини, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності та позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається, та не доведено про існування порушеного права. Також наголошує, що позивач звернувся із даним позовом 14.05.2024 року а тому, відповідно до статті 267 ЦК України є підстави для застосування позовної давності до платежів, які мав сплатити відповідач у період з 10.01.2021 до 05.05.2021. Крім того, сторона відповідача не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії в сумі 1450,00 грн. оскільки комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». А тому, враховуючи те, що позовні вимоги позивача є явно необґрунтованими просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, 19.06.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що у відзиві представник Відповідача взагалі не просить суд застосувати позовну давність, а вимагає лише відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі через, начебто, їх необгрунтованість. Позивач не погоджується із зазначеними ствердженнями та вимогами представника відповідача та вважає їх такими що є помилковими та/або хибними та такими що фактично вводять в оману суд.

Представник позивача зазначає, що із змісту Кредитного договору та Додаткової угоди 1 до нього від 07 квітня 2021 року (надалі за текстом - «Додаткова угода 1») строком повернення кредиту за Кредитним договором є 22 вересня 2021 року. В Графіках платежів, зазначених в пункті 3 Договору та пункті 7 Додаткової угоди 1 (щодо дотримання сум та строків платежів) відображені дати платежів, яких Відповідач мав би дотримуватись при виконанні умов Кредитного договору (в т.ч. і дати платежів, до яких представник Відповідача просить суд застосувати позовну давність). Проте, як зазначалось Позивачем в Позовній заяві, Відповідач порушив строки сплати за Графіками, через що нарахування процентів здійснювалось у відповідності з пунктом 2 Кредитного договору та пунктом 5.1. Правил (щоденно та на неповернуту суму кредиту) - адже Графіки платежів за Договором (первісний та новий (змінений), були РОЗРАХОВАНІ З УРАХУВАННЯМ СВОЄЧАСНОГО ВИКОНАННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ СВОЇХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ за Кредитним договором в частині повернення основної суми кредиту.

Представник позивача наголошує, що у відповідності до норм статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Таким чином, строк позовної давності щодо захисту Позивачем своїх законних прав та інтересів за Кредитним договором, які були порушені Відповідачем, за зазначених обставин спливає через три роки після календарних дат, зазначених в Кредитному договорі, Додатковій угоді 1 та Графіках платежів. Проте, в цьому питанні представник Відповідача свідомо (шляхом зазначення у Відзиві лише загальних норм ЦК України щодо позовної давності та без врахування спеціальних його норм) або несвідомо (через необізнаність із спеціальними нормами ЦК щодо позовної давності) замовчує наявність в ЦК України наступних спеціальних норм права, які регламентують можливість застосування судом позовної давності. Згідно пунктів 12 та 19 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ І ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції (діяв в період з 11.03.2020р. по 30.06.2023р) та під час дії в Україні воєнного стану (діє з 24 лютого 2022 року і по теперішній час) строки позовної давності, визначені в статті 257 ЦК України (три роки), продовжуються на період дії такого карантину та воєнного стану. Таким чином, як в момент укладення Кредитного договору, так і в момент укладення Додаткової угоди 1, вже діяли зазначені спеціальні норми ЦК України щодо продовження строків позовної давності на період дії карантину і представнику Відповідача, як фахівцю в області права, це мало б бути достеменно відомо. Зважаючи на вищезазначене, є очевидним, що позовна давність за всіма строками платежів, визначеними в Кредитному договорі та Додатковій угоді 1 (в тому числі і тих, щодо яких представник Відповідача просить застосувати позовну давність) у відносинах між Позивачем та Відповідачем за вказаними правочинами безумовно є продовженою на період часу, визначеному в пунктах 12 та 19 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ І ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України, тобто, вже більше ніж чотири роки. Зазначене ствердження повністю узгоджується з нормами статті 263 ЦК України, яка передбачає, що у разі виникнення вищезазначених обставин, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Відтак, Позивач, звернувшись до суду із Позовною заявою через ЄСІТС «Електронний Суд» 15 травня 2024 року, безумовно що здійснив такі дії в межах строку позовної давності, визначеній в статті 257 ЦК України.

Окрім того представник позивача стверджує, що зважаючи на зміст Кредитного договору, Додаткової угоди 1 та Правил, дії ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо нарахування заборгованості за комісією, є правомірними - оскільки Кредитним договором та Додатковою угодою 1 передбачено нарахування комісії за надання кредиту та комісії, пов`язаної із наданням додаткового кредиту та включено суму нарахувань по комісіях до графіків платежів (пункт 3 Кредитного договору та пункт 7 Додаткової угоди 1), а Правилами передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. А тому, представник позивача просить повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог, які містяться у Відзиві на позовну заяву, підписаному його представником адвокатом Глушенко Віталієм Володимировичем та поданому ним до суду через ЄСІТС «Електронний Суд» 17 червня 2024 року, які фактично зводяться в кінцевому підсумку до необхідності застосування судом строків позовної давності (в частині, зазначеній у Відзиві). Задовольнити в повному обсязі всі позовні вимоги Позивача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає

Закон України «Про споживче кредитування» (далі також - Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.

У статті 1 Закону України № 1734-VIII (тут і далі - в редакції на день укладення кредитного договору) наведено визначення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України № 1734-VIII у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України № 1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У частині другій статті 9 Закону України № 1734-VIII зазначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зазначена у частині другій статті 9 Закону України № 1734-VIII, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу (частина третя статті 9 Закону України № 1734-VIII).

Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо (частина сьома статті 9 Закону України № 1734-VIII).

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21),

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії.

Верховний Суд, з огляду на вказані положення законодавства України, чинного на час укладення договору кредиту між сторонами, вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію, яка включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

У справі наявна додаткова угода 1 до договору № 168324-КС-003 про надання кредиту від 26.12.2020 року з установленим графіком платежів, який підписаний відповідачем 07.04.2021 року, як і паспорт споживчого кредиту.

Дані документи містять, зокрема, інформацію щодо суми кредиту (33638.50), строку кредитування (продовження на 157 днів), орієнтовної загальної вартості наданого кредиту: 74000,51 гривня, комісії банку (1450 гривень).

Паспорт споживчого кредитування скріплений підписом відповідача , який підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

Наведена у паспорті споживчого кредитування комісія обслуговування (розмір, база розрахунку) відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина десята статті 9 Закону України № 1734-VIII).

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення (частина дванадцята статті 9 Закону України № 1734-VIII).

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився із всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що не визнає.

За статтями 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи положення чинного на 17 лютого 2020 року законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважала встановлення комісії в сумі 1450 гривень є несправедливою умовою, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, Відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України № 1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

ОСОБА_1 ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв.

Суд бере до уваги, що відповідач, незважаючи на зазначену в відзиві незгоду із розміром комісії та договором кредитування таким своїм правом не скористався.

Після укладення кредитного договору відповідач у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, проценти та комісію у відповідному розмірі, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі й оспорюваних. Дані обставини сторонами не заперечувалися.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року в справі № 201/10403/19, від 13 березня 2023 року в справі № 707/782/22.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як встановлено з матеріалів справи,

26 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Договір про надання кредиту № 168324-КС-003. Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.tpozyka.com/.

Укладення договору підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26.12.2020р.

До укладення Кредитного договору ОСОБА_1 було належним чином ідентифіковано/верифіковано Позивачем, а саме: 31.10.2020р. за допомогою відеоверифікації була здійснена перевірка особи, яка звернулась за отриманням кредиту з особою, якій належить фінансовий номер телефону НОМЕР_1 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що в повній мірі підтверджує факт звернення саме Відповідача за оформленням кредиту до ТОВ «БІЗПОЗИКА» та належності Відповідачу фінансового номеру телефону НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 24 000,00 грн. (двадцять чотири тисячі грн. 00 коп.) гривень, строком на 16 тижнів - до 18.04.2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,98815945% в день (фіксована ставка) та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 480,00 гривень.

Після укладення Кредитного договору він разом з Правилами був відправлений Позивачем Відповідачу на електронну пошту , яка належить Відповідачу, що підтверджується скріншотом веб-сторінки поштового сервісу .

27 грудня 2020 р. Позивач видав Відповідачу Кредит у розмірі 24 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується: - витягом з анкети клієнта; квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) № 335729419 від 27.12.2020р.; листом АТ «ТАСКОМБАНК» за №8702/47.1 від 19.04.2024р., чим виконав свої грошові зобов`язання за Кредитним договором своєчасно та в повному обсязі.

07 квітня 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «БІЗПОЗИКА» Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26.12.2020р. Додаткова угода 1 була укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.tpozyka.com/.

Укладення Додаткової угоди 1 підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення зазначеної електронної Додаткової угоди 1 від 07.04.2021р. до Договору про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26.12.2020р.

Внаслідок укладення Додаткової угоди 1: сума Кредиту була збільшена на 29 000,00 грн. (пункт 2.1. Додаткової угоди 1); після збільшення суми Кредиту загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту склала 33 638,50 (тридцять три тисячі шістьсот тридцять вісім грн. 50 коп.) гривень - пункт 2.2. Додаткової угоди 1; строк Кредиту був продовжений на 157 днів, а термін дії Договору (строк повернення Кредиту) був продовжений до 22.09.2021р. (пункти 3 та 4 Додаткової угоди 1); за зміну умов Договору Позичальник зобов`язаний був сплатити комісію в розмірі 2 250,00 грн. (пункт 6 Додаткової угоди 1); з дати укладення Додаткової угоди було встановлено новий Графік платежів (пункт 7 Додаткової угоди 1).

07 квітня 2021 р. Позивач видав Відповідачу додатковий Кредит в загальному розмірі 29 000,00 грн. на картковий банківський рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується: витягом з анкети клієнта; платіжним дорученням № 26583 від 07.04.2021р., виконаним (проведеним) АТ «КБ «Приватбанк», чим виконав свої грошові зобов`язання за Додатковою угодою 1 своєчасно та в повному обсязі.

Станом на дату подання цієї Позовної заяви до суду в рахунок виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором була сплачена грошова сума в загальному розмірі лише 47 955,02 грн., з яких: а) 4 000,00 гривень були перераховані Позивачу приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В. б) 43 955,02 гривень були сплачені Відповідачем по банківських реквізитах Позивача, що підтверджується Інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon за № 602/04, 604/04, 605/04, 606/04, 607/04, 608/04, 609/04, 610/04, 611/04 та 612/04 від 19.04.2024р. та № 422/05 від 10.05.2024р. (графа «Опис») це була оплата Відповідачем кредиту згідно договору № .

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 зобов`язання за договором про надання кредиту, належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26.12.2020р. складає - 76 767,95 (сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят сім грн. 95 коп.) гривень, з яких: - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 26 679,33 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 48 638,62 грн.; - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 450,00 грн.

Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про відсутність предмета спору, викладені у відзиві на позовну заяву, з вищенаведених підстав. Також, зазначаючи у відзиві на позовну заяву норми закону, що встановлюють строки позовної давності, останній не просить про застосування строків позовної давності, у разі спливу такого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «Бізнес Позика» 2 422, 40 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 530, 610-612, 625-627, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411): заборгованість за Договором про надання кредиту № 168324-КС-003 від 26 грудня 2020 р. в розмірі - 76 767,95 (сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят сім грн. 95 коп.) гривень, з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 26 679,33 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 48 638,62 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 450,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411) судовий збір в розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 копійок) гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Рахімова