Справа номер 468/1633/23 Головуючий суду першої інстанції - Янчук С. В.
Провадження номер 22-ц/812/1035/24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є. В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року, ухвалене за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (далі - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» або Товариство) звернулося до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовувало наступним.

Позивач зазначав, що 04 жовтня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-225715, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальникові кредитні кошти у розмірі 223 307,55 грн, а позичальник зобов`язувалася повернути вказані кошти зі сплатою 35% річних у строк до 03 жовтня 2024 року.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби у розмірі 85 551,85 грн та 137 755,70 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позивальника перед АТ «Кредобанк».

Відповідно до пункту 6.2. договору, позичальник мала здійснювати погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язана була здійснити 60 щомісячних платежів по 8002 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит.

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором виконувала не належним чином, у зв`язку з чим допустила прострочення платежів.

Позивач зазначав, що на підставі договору факторингу з АТ «Кредобанк» він набув право вимоги до ОСОБА_1 на суму 299 614,50 грн.

ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» зазначало, що надіслало на адресу відповідача вимогу про сплату боргу за кредитним договором станом на 16.06.2023 р., однак борг не було повернуто.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, станом на 16 червня 2023 року має заборгованість у розмірі 299 614,50 грн, з яких 205 518,63 грн заборгованість за тілом кредиту, 94 095,87 грн заборгованість по відсотках, позивач просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача вказану заборгованість.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують факт наявності заявленої заборгованості.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» заборгованість по кредитному договору №СL-225715 від 04.10.2019 року у розмірі 299 614,50 грн, а також 4494,22 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд виходив з того, що розмір заборгованості відповідача доведений дослідженими доказами. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не надала доказів того, що сума заборгованості є іншою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначала, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заявленої заборгованості. TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» не надало суду доказів оформлення та укладення між сторонами у належній формі кредитного договору, у якому сторони обумовили ціну договору. Банк скористався необізнаністю позичальника, спонукавши її на укладення кредитного договору на вкрай невигідних для неї умовах, які вона не могла оцінити належно. На думку апелянта, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Також відповідач зазначала, що позивач не має права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом, тому що не надсилав їй досудову вимогу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

04 жовтня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-225715, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3, 2.4 Договору позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 223 307,55 грн на строк 60 місяців терміном до 03 жовтня 2024 року. Позичальник доручила Банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на наступні цілі: на поточні потреби у сумі 85 551,85 грн та 137 755,70 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «Кредобанк».

Згідно з пунктом 2.5 Договору для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в пункті 2.4 кредитного договору.

Відповідно до пункту 4.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних.

Згідно з пунктом 4.2. Договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у пункті 4.1. цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 8002 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

Зазначений договір був підписаний представником Банку та ОСОБА_1 . Крім того, кожна сторінка договору в нижній частині містить підписи сторін договору.

З Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, вбачається, що до укладення кредитного договору їй була надана уся необхідна інформація щодо умов договору, серед іншого, сума кредиту, строк договору, процентна ставка, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка, кількість ануїтетних платежів та їх щомісячна сума.

Ознайомившись із вказаними умовами кредитного договору, ОСОБА_1 звернулася до Банку з анкетою-заявою, у якій просила видати кредит. У вказаній заяві вона також зазначала, що обізнана про процентну ставку.

21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» укладено Договір Факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №2, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» набуло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між АТ «Кредобанк» та позичальником ОСОБА_1 .

За розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснила погашення заборгованості за кредитним договором у щомісячній сумі 8002 грн одинадцять разів із необхідних 33 (станом на 16 червня 2023 року). Її заборгованість за кредитним договором становить 299 614,50 грн, яка складається із 205 518,63 грн заборгованості за тілом кредиту та 94 095,87 грн процентів.

З метою досудового врегулювання спору 16 червня 2023 року на адресу ОСОБА_1 банком було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості станом на 16 червня 2023 року, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень. Інформація про отримання цієї вимоги відповідачем у матеріалах справи відсутня.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Стаття 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості відповідача доведений дослідженими доказами. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не надала доказів того, що сума заборгованості є іншою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач виявила бажання отримати у АТ «Кредобанк» кредит. 04 жовтня 2019 року її було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту, який містив інформацію про усі його умови. Ознайомившись з ним, вона подала Банку анкету-заяву про бажання отримати кредит на умовах, які запропоновані Банком. 04 жовтня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір, який був особисто підписаний відповідачем. Докази визнання кредитного договору недійсним відсутні. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 16 червня 2023 року у сумі 299 614,50 грн. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надала.

Отже, усі доводи відповідача, які вказані нею у апеляційній скарзі, спростовуються дослідженими доказами, у тому числі щодо відсутності у позивача права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом. Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що строк повернення кредиту добігає кінця 03 жовтня 2024 року, позивач же висуває вимоги до відповідача станом на 16 червня 2023 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 18 вересня 2024 року.