МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/5594/24
Пр. №2/521/3768/24
18 вересня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Замниборщ А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
У квітні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду м. Одеси із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 24 січня 2021 року о 11 год. 20 хв. на 540 км автодороги «Київ-Чоп», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, та здійснив наїзд на відбійник, внаслідок чого автомобіль і відбійник отримали механічні пошкодження.
Вина відповідача підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року по справі № 450/296/21.
В результаті вказаного ДТП був пошкоджений відбійник, внаслідок чого, власник відбійника Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті зазнав матеріальної шкоди.
Зазначив, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-ІV не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ.
Заподіяна ним шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку із чим потерпіла сторона, а саме ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, 21 липня 2021 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування.
Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче провадження (а.с. 37).
Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року по справі підготовче провадження було закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 58).
Представник позивача, діюча на підставі довіреності від 21 грудня 2023 року, в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с. 33, 44-45 ,68, 69).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 55, 56).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини.
МТСБУ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Судом встановлено, що 24 січня 2021 року о 11 год. 20 хв. на 540 км автодороги «Київ-Чоп», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, та здійснив наїзд на відбійник, внаслідок чого автомобіль і відбійник отримали механічні пошкодження.
Вина відповідача підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року по справі № 450/296/21 (а.с. 5).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Встановлено, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-1V не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ, а також добровільно не відшкодував потерпілій особі, матеріальну шкоду, яка була спричинена останньому в результаті ДТП.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
В результаті вказаного ДТП був пошкоджений відбійник, який належить на праві власності Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті, яке є суб`єктом без права юридичної особи, та діяв на підставі Ліцензії АЕ №640712, виданої Держархбудінспекцією України згідно у №47-Л від 09 грудня 2014 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 26, 26 звор., 27, 28).
З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-1V не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ.
Встановлено, що заподіяна відповідачем шкода, яка була спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку із чим останній, а саме Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті з метою отримання відшкодування, 21 липня 2021року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування (а.с6, .7-10).
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 38.2 та п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Такі ж положення закріплені у статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як зазначено в постанові Верховного Суду України у справі №6-2188цс16 від 16 листопада 2016 року, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 3028,00 грн., які повністю сплачені позивачем при зверненні до суду, та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 16, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 18 вересня 2024 року.
Суддя: О.М. Сегеда