СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12194/24

пр. № 2/759/4216/24

16 вересня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богданова Ірина Георгіївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 23.04.1961 року її батьки: батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9, та мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали шлюб. При цьому ОСОБА_3 змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в цьому шлюбі народилася її старша сестра - ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 її сестра - ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько - ОСОБА_2 .

У 2015 року у її старшої сестри раптово та різко погіршилося здоров`я, було діагностовано розсіяний склероз по центральному типу, і ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла.

За життя ОСОБА_5 заповітів не складала, тому право спадкування за законом за ст. 1261 ЦК України після смерті належного їй на день смерті майна мала лише їх матір - ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 мала намір спадкувати після смерті своєї доньки та 07.07.2017 року склала про це відповідну заяву. Проте, у цей же час ОСОБА_6 теж захворіла та ІНФОРМАЦІЯ_6 померла.

Організацією поховань рідної матері займалася вона. Низка смертей рідних людей, що сталася у відносно короткий термін, завдали нищівний удар і по її здоров`ю, й вона тяжко захворіла.

Протягом 2020 року вона сім разів перебувала у лікарняній установі: з 06.07.2020 року - по 28.07.2020 року; 13.08.2020 року; з 16.09.2020 року - по 18.09.202 року; з 13.10.2020 року - по 16.10.2020 року; з 09.11.2020 року - по 11.11.2020 року; з 01.12.2020 року - по 04.12 2020 року.

Протягом 2021 року вона продовжувала лікування в онкоцентрі.

Станом на середину 2021 року вона перенесла більше двадцяти хіміотерапій після хірургічного втручання та надскладної операції.

Протягом 2020 - 2021 років діяли державні вимоги щодо можливості перебування у громадських місцях осіб, які отримали щеплення від Ковід та мали про це відповідні довідки. Вона на тлі перенесеної хвороби мала чітке медичне протипоказання в отриманні щеплення, тому вона його не отримувала, довідки, яка б давала право перебувати у громадському транспорті, інших громадських місцях вона не мала, тому відвідати нотаріальну контору задля вчинення відповідних дій з прийняття спадщини не мала можливості.

У лютому 2022 року почалися відбуватися всім відомі події, що також завадили їй у здійсненні дій по прийняттю спадщини, що відкрилася після смерті її сестри ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_6 .

Протягом 2022, 2023, 2024 років вона продовжує долати хворобу.

Разом з тим, 07.03.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богданової І.Г. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її сестри ОСОБА_5 , однак, 10.03.2023 року приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Тому, вважає, що існували обставини, що не дозволили їй вчасно звернутися до нотаріуса та прийняти спадщину за законом в строк, передбачений чинним законодавством України, після смерті ОСОБА_5 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, витребувано від приватного нотаріуса КМНО Богданової І.Г. належним чином завірені копію спадкової справи № 7/2023, заведену за померлою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 42-43).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 71).

19 липня 2024 року до суду надійшов відзив Київської міської ради, в якому остання просила провести розгляд справи на підставі поданих стороною доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

У судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання Київська міська ради явку представника не забезпечила, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, разом із відзивом подала заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, пояснення у справі не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 23.04.1961 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку - ОСОБА_2 , дружині - ОСОБА_1 (а.с. 5).

Від даного шлюбу у подружжя народились діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 07.06.1962 року, та позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 11.12.1967 року (а.с. 6).

20.09.2014 року ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за реєстровим № 7205 (а.с. 8, 9).

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 від 19.11.2014 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 78 років (а.с. 9).

07.07.2017 року мати позивач - ОСОБА_6 подала заяву до органів нотаріату про прийняття спадщини після смерті доньки - ОСОБА_5 (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 від 17.12.2020 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 83 років (а.с. 17).

Згідно довідки Андрушівської міської ради Житомирської області від 16.05.2024 року № 188 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї за вказаною адресою проживали без реєстрації: дочка ОСОБА_5 (з 2015 року по 20.04.2017 року); дочка ОСОБА_1 (з 2015 року по липень 2020 року) (а.с. 36).

Згідно довідок Волицької лікарської амбулаторії від 15.05.2024 року № 554 та № 555 ОСОБА_1 дійсно доглядала важкохвору сестру ОСОБА_5 та маму - ОСОБА_6 (а.с. 34, 35).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 2020 року по теперішній час проходить лікування від онкологічної хвороби (а.с. 19-30).

Як вбачається, ПН КМНО ОСОБА_8 07.03.2023 року була заведена спадкова справа № 07/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 (а.с. 51-65).

Як вбачається, спадкова справа № 07/2023 заведена за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 07.03.2023 року.

Постановою від 10.03.2023 року ПН КМНО ОСОБА_8 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дію, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 64).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_5 не визнавалась відмерлою, після останньої заведено спадкову справу, й позивач є спадкоємцем спадкового майна за законом.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. ст. 1258, 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1262 ЦК України позивач є спадкоємцем другої черги за законом.

Наявність спадкоємців першої черги в ході розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Звернувшись до нотаріуса, позивач пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті сестри і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилалась на важкий стан здоров`я, встановленні карантинні обмеження в країни, а в подальшому, й військові дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 року у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, зважаючи на те, що позивач доглядала важкохвору сестру - ОСОБА_5 , після смерті останньої займалась доглядом матері - ОСОБА_6 , яка подала заяву про прийняття спадщини, проте, її не оформила, стан здоров`я позивача, карантинні обмеження в держав, введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сестри і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є три місяці, перебіг якого рахується після набрання рішенням законної сили.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь Держави.

На підставі викладеного, керуючись12, 13, 76, 78, 81, 89, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богданова Ірина Георгіївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка має місце реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , терміном у 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути із Київської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя Н.О. Горбенк о