справа № 635/1685/24
провадження № 2/619/713/24
УХВАЛА

іменем України

20 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_2 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до держави російська федерація в особи міністерства юстиції російської федерації про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

В судовому засіданні судом ставилося на обговорення питання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неналежним сповіщенням відповідача та необхідністю надання останньому нотаріально засвідченого перекладу позовної заяви з додатками, а також ухвалених судом процесуальних документів в даній справі.

Представник позивача, ОСОБА_1, яка дії в інтересах ОСОБА_2 зазначила, що повідомлення відповідача здійснювалося через офіційну електронну адресу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідност.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено порядок та правила реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України визначено порядок та правила реалізації принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Диспозитивність (від лат. Dispono «розпоряджаюся») це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення: хто хоче здійснити свої права, має сам потурбуватися про це.

Вказаний принцип, разом із принципом «доступу до справедливого суду», надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 2 ЦПК України законодавцем закріплені завдання та основні засади цивільного судочинства.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (ст.6 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (речення перше частини першої статті 8 ЦПК України).

Статтею 496 ЦПК України визначено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, відсутність судового імунітету у держави-агресора російської федерації жодним чином не впливає на необхідність дотримання процесуальних гарантій Національного процесуального законодавства щодо належного повідомлення сторони про дату, час та місце проведення розгляду справи.

В будь-якому разі судовий процес не може набувати формального характеру, оскільки судове провадження спрямоване на ефективний спосіб захисту особи, яка звернулася до суду.

Право бути присутнім під час судового розгляду своєї справи є важливим елементом права на справедливий судовий розгляд (right to a fair trial), яке передбачене статтею 6 ЄКПЛ. Присутність під час судового розгляду є запорукою реалізації більш широкого аспекту в рамках права на справедливий судовий розгляд - права бути почутим (right to be heard), яке вимагає «забезпечити стороні судового провадження можливість донести до суду свої вимоги й заперечення, ефективно представити свою юридичну позицію перед судом на умовах, рівних із тими, що надані іншій стороні, а також отримати за результатами розгляду справи вмотивоване судове рішення».

Очевидно, що сторона не має змоги представити перед судом свою позицію, якщо з тих або інших причин вона позбавлена шансу взяти участь у судовому розгляді своєї справи.

Належне повідомлення сторони про дату, час і місце судового розгляду - це, у свою чергу, складова справедливого слухання (fair hearing). І в тих випадках, коли національні суди не вживають достатніх заходів для належного повідомлення учасників справи, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатує порушення стандартів справедливого судочинства, що слідують зі статті 6 ЄКПЛ.

Оцінюючи чи виконав національний суд обов`язок з належного повідомлення учасників справи, ЄСПЛ бере до уваги такі критерії: «а) чи здійснив національниий суд усі залежні від нього дії для належного повідомлення сторін; б) чи виявили сторони належну ретельність у справі для того, щоб бути повідомленими належним чином; в) чи була явна і недвозначна відмова сторони від права на розгляд справи в судовому засіданні; г) чи перевірив суд при вирішенні питання про розгляд справи за відсутності сторони факт її належного повідомлення».

Суд звертає увагу, що 24 лютого 2022 р. розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України.

Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється.

У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04 вересня 2022р. та вих. №71/17-500-77469 від 03 жовтня 2022р.). Також припинено доставку поштових відправлень до/з російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31 жовтня 2022р.).

До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України повідомлення резидентів російської федерації про розгляд судами України справ за їх участі здійснювалось згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь.

Однак, згідно із листом Міністерства закордонних справ України від 30.12.2022 р. №72/14-612-108558 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав з 27 грудня 2022 року українською стороною зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь.

У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України припинилось будь-яке, в тому числі поштове, сполучення між Україною та російською федерацією.

З метою дотримання основних засад цивільного судочинства, суд вбачає за необхідне вжити всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи в т.ч. і шляхом покладення обов`язку на позивача вжити заходи щодо повідомлення російської федерації про розгляд справи шляхом здійснення перекладу позовної заяви та ухвали про відкриття провадження на російську мову з нотаріальним засвідченням їх вірності та направлення скан-копій такого перекладу на офіційну електронну адресу Міністерства юстиції російської федерації та Посольства російської федерації в Республіці Польща, з одночасним розміщенням оголошення про виклик відповідача на сторінці суду на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України, в мережі Інтернет.

Крім того суд зазначає, до ч.1 ст.177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Керуючись ст. 258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Судове засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи - відкласти.

Зобов`язати позивача здійснити переклад: позовної заяви з додатками та ухвалених судом процесуальних документів, а також судової повістки на російську мову з нотаріальним засвідченням їх вірності та направити скан-копії такого перекладу на офіційну електронну адресу Міністерства юстиції російської федерації - та Посольства російської федерації в Республіці Польща.

Визначити дату наступного судового засідання в цивільній справу за позовом ОСОБА_2 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи на 13 год. 40 хв. 29.10.2024.

Роз`яснити позивачеві про необхідність надання до суду документів в підтвердження виконання покладеного на нього обов`язку, зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Калиновська