Справа № 128/2557/24
УХВАЛА

19 вересня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши заяву першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури про забезпечення позову першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовною заявою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку.

18.09.2024 надійшла заяву першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що підставою для звернення до суду з позовом є встановлення факту незаконного оформлення права приватної власності на земельну ділянку, що розташована на території Агрономічної сільської ради. Так, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.06.2020 №2-11346/15-20-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність трьом громадянам, у тому числі ОСОБА_1 , для індивідуального садівництва на території Агрономічної сільської ради та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,0850 га з кадастровим номером :01:007:0790 для індивідуального садівництва. Державним реєстратором Левчук І.В. 12.09.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га. Водночас установлено, що вказана земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га належить до державної власності, використовується для забезпечення діяльності НААН України та перебуває у постійному користуванні ДП НІТЦ ІК СГП НААН. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га вибула з державної власності у порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 84, 116, 122, 142, 149, 150 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу». Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Також метою забезпечувальних заходів є забезпечення знаходження майна у відповідача у незмінному вигляді. Предметом позову прокурора є повернення незаконно отриманої земельної ділянки у власність держави. На цей час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що знаходиться на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, є ОСОБА_1 , який, як власник земельної ділянки, може розпоряджатись нею на власний розсуд, в тому числі відчужувати, об`єднувати, здійснювати поділ тощо. У свою чергу, подальше відчуження земель або ж їх об`єднання чи роз`єднання призведе до неможливості її повернення у власність держави за рішенням суду по даному позову, ускладнить і навіть унеможливить ефективний захист інтересів держави. У цьому випадку існує така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття такого заходу як арешт майна, яке є предметом спору та заборона вчиняти дії щодо цього майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. З огляду на вищевикладене, існуюча можливість власника спірної ділянки поділити її, а також в подальшому вчинити дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки, може також утруднити повернення землі, що в свою чергу призведе до неможливості ефективного захисту інтересів держави. Оскільки позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на земельну ділянку із забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо ділянки та заборони відповідачу вчиняти дії, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, ймовірність можливих збитків, які спричинені забезпеченням позову, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову, відсутня.

Тому перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури просить вжити заходів до забезпечення позову Вінницької обласної прокуратури та з цією метою накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області; заборонити відповідачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області; заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області; заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 128/2557/24, доходжу такого висновку.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду.

Згідно з роз`ясненнями в п.п. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Підставою для накладення заборони відчуження майна є докази, що свідчать про наявність такого майна та його належність особі на праві власності.

Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, шляхом скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельної ділянки.

Згідно з матеріалами позовної заяви та заяви про забезпечення позову, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майнавід 12.09.2024 №394701149.

Між сторонами існує спір щодо вищевказаної земельної ділянки, оскільки прокурор зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0790була сформована за рахунок земель, що використовуються для забезпечення діяльності Національної академії аграрних наук України та перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів Національної академії аграрних наук України», та вказана земельна ділянка була передана у власність приватній особі.

У прокурора існують обґрунтовані побоювання, що відповідач ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, може відчужити своє право власності на спірне майно іншій особі, а також вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки тощо, внаслідок чого може виникнути необхідність в захисті прав позивача іншим шляхом, крім заявлених позовних вимог.

У даному випадку застосування судом заходу забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку, враховуючи інші заявлені види забезпечення позову, на думку суду, буде непропорційним втручанням у права невизначеного кола осіб та повної заборони її використання, що фактично призведе до вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, а тому є неспівмірним заявленим позовним вимогам.

Враховуючи характер спірних правовідносин, обставини, викладені у позовній заяві, суд доходить висновку, що подану заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково, а саме: забезпечити позов шляхом накладення заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а також державним кадастровим реєстраторам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі вносити зміни в Державний земельний кадастр, спрямовані на відчуження, об`єднання, поділ щодо спірної земельної ділянки.

У даному випадку враховано, що забезпечення позову у вищезазначений спосіб не завдасть шкоди власнику майна, оскільки заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Положеннями частини сьомої статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку, а саме:

заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, в тому числі державним кадастровим реєстраторам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі вносити зміни в Державний земельний кадастр, спрямовані на відчуження, об`єднання, поділ щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0790 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА