Справа № 466/5975/24
Провадження № 2/466/1890/24
У Х В А Л А

іменем України

18 вересня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Волянська Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

16.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі.

Клопотання обґрунтовує тим, що вважає за можливе зберегти шлюб. Зазначає, що шлюбні відносини із 2022 року не припинялися. Вказує, що бажає зберегти шлюб та сім`ю попри непорозуміння та судові спори із чоловіком.

18.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача ОСОБА_1 , у якій він просив позов задовольнити, щодо надання строку для примирення заперечив повністю. Зауважив, що із відповідачем ОСОБА_2 разом не проживають з 2022 року, спільне господарство не ведуть та не спілкуються, стосунків, як чоловік та дружина між ними немає.

18.09.2024 року в судове засідання:

- позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 18.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі.

- відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року №11, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

На переконання суду, клопотання відповідача про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Факт підтримання позовних вимог позивачем та заперечення щодо надання строку для примирення, свідчать про небажання позивача вдаватися до будь-яких заходів, спрямованих на відновлення подружніх відносин. На думку суду, примирення подружжя у визначений судом строк, можливе, зокрема за умови, якщо обидві сторони допускають можливість збереження шлюбу та готові до взаємних поступок з ціллю відновлення взаємовідносин. Крім того, суд враховує фактичні взаємини подружжя, зокрема факт окремого проживання кожного із подружжя, відсутність дітей, наявність спорів у судовому порядку. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що надання строку для примирення у даному випадку не є доцільним, а лише суперечитиме інтересам позивача.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 24, 56, 111 СК України, ст. ст. 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О. Ф. Федорова