Справа № 183/6303/24
№ 2/183/3074/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошових коштів у розмірі 26 797,85 грн,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сєвєродонецьку по шосе Будівельників сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Богдан», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , та транспортного засобу марки «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином встановлено, що відповідач, будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце пригоди.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу « ОСОБА_2 », номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-204620641. Транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування, укладеного ПрАТ «СК «Універсальна». Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування наземного транспорту ПрАТ «СК «Універсальна» відповідно до платіжного доручення від 06 серпня 2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 24 403,00 грн. Таким чином ПрАТ «СК «Універсальна» набуло права вимоги до винної особи. ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Угоди про здійснення страхового відшкодування від 28 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «Унівесальна» та ТДВ «СГ «Оберіг» погоджено розмір страхового відшкодування, яке становить 20 807,85 грн (за вирахуванням розміру франшизи в розмірі 2 500,00 грн).

Відповідно до платіжного доручення від 30 грудня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 20 807,85 грн.

Відповідно до Ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ складає 9 547,45 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 27 вересня 2021 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 5 990,00 грн (за вирахуванням франшизи в розмірі 2 500,00 грн). На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 27 вересня 2021 року, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5 990,00 грн.

Позивач указує, що враховуючи вину відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених законом, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26 797,85 грн.

Постановленою суддею ухвалою від 20 червня 2024 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646) інформацію (персональні дані) відносно ОСОБА_1 . Відповідь надійшла до суду 23 липня 2024 року.

Постановленою суддею ухвалою від 29 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов.

01 серпня 2024 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на веб порталі «Судова влада України» опубліковане відповідне оголошення про розгляд цієї цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на 23 вересня 2024 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом установлена наявність укладеного з ТДВ «СГ «Оберіг» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу ЕР-204620641 з терміном дії до 23 червня 2022 року. Згідно з умовами Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 150 000,00 грн, розмір франшизи - 2 500,00 грн, забезпеченим транспортним засобом є «Богдан», державний номер НОМЕР_1 /а.с.11/.

Ухваленою Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановою від 04 серпня 2021 року у справі № 428/6858/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення: за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.; за ст. 124 КУпАП у виді призначено стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. Указаною постановою встановлено, що 19.07.2021 о 01 годині 30 хвилин у м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників, буд. 23, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Богдан 211140 державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної швидкості руху, бокового інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на транспортний засіб Volkswagen Polo державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб Peguot Partner державний номерний знак НОМЕР_3 , в ході чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого залишив місце дорожньої транспортної пригоди, приймались міри до розшуку. Також у постанові зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, підтвердив обставини, викладені у протоколах, просив суд його суворо не карати /а.с.12/. Постанова набрала законної сили 16 серпня 2021 року.

10 вересня 2021 року до ТДВ «СГ «Оберіг» звернувся представник ПрАТ «СК «Універсальна» з заявою про виплату страхового відшкодування потерпілій особі, ОСОБА_3 , яка є власником транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 , надавши відповідні документи /а.с.13, 14/.

З наявної в матеріалах справи копії розрахунку виконаних робіт ТОВ «Автосервіс-Лада» встановлено, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 склала 24 403,00 грн /а.с.13, зворот/. ПрАТ «СК «Універсальна» перерахувала ТОВ «Автосервіс-Лада» грошові кошти в сумі 24 403,00 грн, що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 11675 від 06 серпня 2021 року /а.с.16/.

Також, 27 вересня 2021 року до ТДВ «СГ «Оберіг» звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування потерпіла особа, ОСОБА_4 , власник транспортного засобу «Peugeot», державний номер НОМЕР_3 . Сума страхового відшкодування вказана в заяві становить 5 990,00 грн /а.с.24, 25/.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 31908-Б від 29 липня 2021 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot», державний номер НОМЕР_3 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ склала 9 547,45 грн /а.с.23/.

01 жовтня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» складний страховий акт № 31908/1 за договором страхування № ЕР-204620461 від 23 червня 2021 року на суму 5 990,00 грн /а.с.26/.

04 жовтня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» перерахувала потерпілій особі, ОСОБА_4 , страхове відшкодування згідно зі страховим актом № 31908/1 від 01 жовтня 2021 року в сумі 5 990,00 грн /а.с.27/.

28 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТДВ «СГ «Оберіг» укладена угода про здійснення страхового відшкодування на загальну суму 202 230,90 грн, разом з переліком майнових вимог ПрАТ «СК «Універсальна» до ТДВ «СГ «Оберіг», що є додатком № 1 до вищевказаної угоди /а.с.17-18, 19/.

29 грудня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» складений страховий акт № 31908р/1 за договором страхування № ЕР-204620641 від 23 червня 2021 року на суму 20 807,85 грн /а.с.20/.

30 грудня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» перерахувала ПрАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування згідно зі страховим актом № 31908р/1 від 29 грудня 2021 року в сумі 20 807,85 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 11010 від 30 грудня 2021 року /а.с.21/.

Вирішуючи спір суд виходить з таких норм законодавства, застосовуючи їх до правовідносин, що виникли.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

За статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

П. «в» пп. 38.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України № 1961-IV визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є регресом.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки позивач відшкодував страховику потерпілої стороні матеріальну шкоду, яка завдана ОСОБА_1 , дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій водія ОСОБА_1 , після чого останній залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено постановою суду, позивач в порядку регресу має право стягнути з відповідача суму виплаченої потерпілим особам матеріальної шкоди. Враховуючи, що матеріальні збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 7 300,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зауважила на тому, які докази, є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 зроблено такий правовий висновок: «Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано суду належним чином засвідчені копії: договору № 31908/31908/1 про надання професійної правничої допомоги від 27 травня 2024 року /а.с.29-30/; акту прийому-передачі наданих послуг від 10 червня 2024 року на загальну суму 7 300,00 грн /а.с.31/.

Однак, як установлено судом, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів на правову допомогу у розмірі 7 300,00 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Про е, що такі докази будуть подані після рішення у справі та про причини, які завадили позивачу подати такі докази позивач не зазначив.

Таким чином, суд приходить висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 26797 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

У решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 23 вересня 2024 року.

Учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», код в ; рахунок НОМЕР_4 в АТ «КБ «ПриватБанк»; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Парфьонов