УХВАЛА

19 вересня 2024 рокуселище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

За ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2024 року вказана справа була передана до Бородянського районного суду Київської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, виходячи з такого.

За змістом ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем додано копію його посвідчення учасника бойових дій.

За подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір в розмірі, встановленому цим законом, який включається до складу судових витрат.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Так, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пункту 13 частини першої якої від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року.

У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону України.

Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся до суду.

Як вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевірити, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статті 12, 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, що ніяким чином не зачіпає порядку надання обсягу соціальних гарантій і не стосується соціального та правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на такі вимоги.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що позивач в даному випадку звернувся до суду з позовом, не пов`язаним з порушенням його прав, то він має сплачувати судовий збір на загальних умовах у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 1 січня 2024 року становить 3 028 грн, що складає 1 211 гривень 20 копійок.

За таких обставин вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки до неї не додані документи, що підтверджують сплату судового збору в зазначеному розмірі, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України її необхідно залишити без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви терміном десять днів з дня отримання ним ухвали.

СуддяМ. Герасименко