Справа № 210/5762/23
Провадження № 2/210/318/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 січня 2024 року Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Касьяна М.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном посилаючись на те, що 10 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вчинено актовий запис № 315. Проте спільне життя з відповідачем не склалось та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року по справі №216/5178/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час проживає разом з позивачем. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2018 року, укладеного між ним та ОСОБА_4 , придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, починаючи з травня 2022 року по теперішній час ОСОБА_2 перешкоджає доступу ОСОБА_1 до спірної квартири шляхом зміни дверного замку на вхідних дверях, вселення до квартири невідомих осіб, які з незрозумілих причин перебувають там.

У зв`язку з викладеним, вважають, що доведеним є факт перешкоджання зі сторони Відповідача доступу Позивача до спірної квартири, а отже право ОСОБА_1 на здійснення права власності є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку.

Просить усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , передати ключі від дверних замків квартири та забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 19.01.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Страха В.О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін залишено без задоволення.

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідачу ОСОБА_2 , направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, однак, вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Проте, суд дійшов висновку, що позивач та його представник, які були обізнані про наявність вищевказаної цивільної справи в провадженні під головуванням судді Літвіненко Н.А., жодним чином не проявили інтересу та не доклали зусиль в отриманні позовної заяви та ухвали про відкриття провадження чи ознайомленні з матеріалами цивільної справи.

Крім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Згідно із ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023 встановлено, що 10 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, про що в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вчинено актовий запис № 315. Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року по справі №216/5178/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Під час шлюбу ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2018 року, придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано в реєстрі за № 24320, що вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 139619739.

Відповідно до фотокопії договору оренди житлового приміщення від 27.05.2022 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (орендар), за змістом якого в спірній квартирі будуть проживати крім орендаря, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

??Крім того, вищевказане встановлено з копій відповідей ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 від 26.07.2022 та 16.08.2022 та висновків за матеріалами ЄО № 8761 від 06.07.2022 р. та ЄО № 10862 від 12.08.2022 р.

??Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода, 15.09.2022 р., останній відвідав адресу: АДРЕСА_1 , з метою допиту користувачів вказаної квартири як свідків. В ході відвідування було встановлено, що в квартирі перебувають невстановлені особи, які вхідні двері не відчинили та відмовились представлятись посилаючись на те, що вони не є власниками оселі.

Крім того, відповідно до копії протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.11.2022, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , останні кілька місяців у квартирі АДРЕСА_3 проживають невідомі особи, зокрема вказує, що бачив чоловіка з дитиною.

Згідно копії протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 16.11.2022, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , протягом останніх трьох місяців у квартирі АДРЕСА_3 проживають три невідомі їй раніше особи, а саме жінка приблизно 35 років, дитина приблизно 15 років, та чоловік приблизно 20 років.

Відповідно до копії вимоги ОСОБА_10 від 15.09.2023 р., остання просить надати доступ до приміщення квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Також просить усунути перешкод в користуванні спірної квартирою, яка є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом передачі їй комплекту ключів від замків даної квартири в строк до 22.09.2023 р.

Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.08.2023, встановлено, що квартира АДРЕСА_4 є об`єктом спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_11 .

А отже, спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності, набутої сторонами за час перебування у шлюбі. Належні співвласниками долі є ідеальними, розділ спірного майна в натурі подружжям не проводився. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В даній справі, між сторонам виникли правовідносини щодо усунення перешкод у користуванні майном, набутим за час шлюбу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

У відповідності до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, у статті 150 ЖК України, зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст.355 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі № 521/11365/15, від 15.09.2023 року у справі № 759/11403/20.

З урахуванням наведеного та за умов неспростування презумпції спільності права власності подружжя на придбану в період шлюбу квартиру, яке зареєстровано за ОСОБА_2 , позивачка має рівне з ним право на володіння, користування і розпоряджання, а оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, то права останньої підлягають захисту шляхом усунення відповідних перешкод.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З встановлених обставин та положень закону вбачається, що сторони є рівними у користуванні спільними приміщеннями і їх використання має відбуватися за спільною згодою власників. Відповідач порушує права позивачки своїми діями, які полягають у зміні дверного замку на вхідних дверях та вселення до квартири невідомих осіб, у зв`язку з цим і на підставі зазначених положень закону позивачка має право на усунення таких порушень з боку відповідача.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні належним їм майном, зокрема перешкоджає доступу до спірної кватири, суд приходить до висновку, що позов про усунення перешкод в користуванні майном є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , передати ключі від дверних замків квартири та забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , передати ключі від дверних замків квартири та забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19 січня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: Н. А. Літвіненко