РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 рокуСправа № 495/71/24
Номер провадження 2/495/105/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

03.01.2024 АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про:

- стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу за договором про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку) від 22.02.2022 у сумі 445 162 грн 59 коп., з яких 358 грн 602 грн заборгованість за основним боргом, 86 560 грн 59 коп. проценти за користування кредитом;

- звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_3 , шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позов мотивовано тим, що 22 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі-Банк) та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку), відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 358 632 грн зі сплатою 15,99 % річних на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21.02.2032. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 22.02.2022 між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 0339/305, відповідно до умов якого ОСОБА_3 як поручитель, відповідає по зобов`язаннях боржника ОСОБА_2 за кредитним договором про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку).

З метою забезпечення вищевказаного договору про споживчий кредит між Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 0339/302 від 22.02.2022, відповідно до якого Іпотекодавець ОСОБА_3 передала Іпотекодержателю (Банку) нерухоме майно:

- квартиру загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м. під номером АДРЕСА_3 ;

- квартиру загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. під номером АДРЕСА_4 .

Згідно з іпотечним договором договірна вартість предмета іпотеки за взаємною згодою сторін становить 717 264 грн., в тому числі для квартири АДРЕСА_1 417 592,00 грн; для квартири АДРЕСА_4 299 672,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку) не виконує, станом на 20.12.2023 сума заборгованості становить 445 162,59, утому числі 358 602 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 86 560,59 грн відсотки за користування кредитом.

1.2. Правом подачі відзиву на позов відповідачі не скористалися.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 03.01.2024.

Ухвалою від 05.01.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 04.06.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

3.1. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у судове засідання 05.09.2024 не прибули; про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином; про причини неявки суду не повідомили; клопотання про відкладення судового розгляду не заявили.

3.2. 07.08.2024 представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про витребування у позивача доказів: засвідченої копії кредитної справи, платіжних документів відносно виплат щодо забезпечення отримання та обслуговування кредитного договору; виписки по рахункам; заяви на отримання кредитних коштів; положення про кредитну політику банка.

Вирішуючи вказане клопотання суд керується таким.

Відповідності до частини першої статті 84 ЦПК учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування їх судом. У відповідному клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Заявлене клопотання не містить доводів про неможливість самостійно надати докази; у ньому не зазначено вжиті позивачем заходи для отримання доказів самостійно, до клопотання не додано доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання витребовуваних доказів.

Окрім того, суд звертає увагу, що з`ясування того, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, витребування доказів судом чи причини їх неподання; вирішення питання про витребування додаткових доказів та визначення строків їх подання, вирішення питання про забезпечення доказів; вирішення питання про призначення експертиз є завданням підготовчого провадження у цивільній справі (частина друга статті 197 ЦПК).

У даній справі підготовче провадження тривало із 05.01.2024 по 04.06.2024 (протягом шести місяців); адвокат Станіславська А.В. як представник відповідача вступила у справу 12.03.2024, із 29.03.2024 отримала доступ до справи як користувач ЄСІТС.

Однак, у межах підготовчого провадження окрім клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення судового засідання, інших клопотань (у тому числі про витребування доказів, забезпечення доказів, призначення експертизи) від відповідачів, представника відповідача до суду не надходило.

Керуючись наведеним суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 від 07.08.2024 про витребування доказів.

Розгляд справи по суті проведено на підставі доказів, що містяться у справі.

4. Фактичні обставини справи.

Між АТ «Державний ощадний банк» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 22.02.2022 укладено договір про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку).

Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 358 632 гривень зі сплатою 15,99 процентів річних на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21.02.2032 року, якщо інший строк не буде встановлений згідно з умовами цього договору. Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього.

Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 22.02.2022 між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 0339/305, відповідно до умов якого ОСОБА_3 як поручитель, солідарно відповідає по зобов`язаннях боржника ОСОБА_2 за кредитним договором про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку).

На виконання умов Договору про споживчий кредит № 0339/301 (пункту 5.1.) між Банком та майновим поручителем ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 0339/302 від 22.02.2022, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., відповідно до якого Іпотекодавець ОСОБА_3 передала Іпотекодержателю (Банк) нерухоме майно:

- квартиру загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м. під номером АДРЕСА_3 ;

- квартиру загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. під номером АДРЕСА_4 .

Реєстрацію вказаного іпотечного майна підтверджено відповідними витягами з Державного реєстру речових прав № 300906851, № 300841939 від 22.02.2022.

Відповідно до пунктів 3.9, 4.2.2. договору про споживчий кредит № 0339/301 від 22.02.2022 сторони домовилися, що Банк має право вимагати достроково повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом у разі якщо, зокрема, відбулось затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів на три календарні місяці.

Відповідно до підписаного відповідачем ОСОБА_2 паспортом споживчого кредиту, останній погодився із отриманням кредиту на погоджених умовах (сума кредиту 358 632 грн, строк кредитування 120 місяців, форма забезпечення кредиту іпотека нерухомого майна, процентна ставка за кредитом 15,99% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 689 958 грн, реальна річна процента ставка 20,53%).

Також сторони узгодили графік платежів, що засвідчили власними підписами.

Отримання кредитних коштів в сумі 358 632 грн ОСОБА_2 від Банку за кредитним договором № 0339/301 підтверджується меморіальним ордером.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 0339/301 (під іпотеку) не виконує, станом на 20.12.2023 сума заборгованості становить 445 162,59, утому числі 358602 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 86560,59 відсотки за користування кредитом (вказані обставини позивач підтвердив відповідним розрахунком заборгованості станом на 20.12.2023, згідно з яким із 22.02.2022 ОСОБА_2 здійснив одноразовий платіж на суму 30 грн в рахунок погашення кредиту).

Обставини отримання ОСОБА_2 кредиту у сумі 358 632 грн; часткової оплати ОСОБА_2 в рахунок погашення основної суми кредиту (30 грн 22.03.2022) позивач підтвердив випискою по рахунку клієнта ОСОБА_2 за період із 22.02.2022 по 20.12.2023.

11.09.2023 Банк звертався до відповідачів із вимогами про дострокове повернення кредиту, які залишились без відповіді та задоволення.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81, 82 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, позикодавець обґрунтовує свої вимоги невиконанням позичальником обов`язків за договором позики у зв`язку із чим виникла заборгованість за цим договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку), (застосована редакція закону, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час ухвалення цього рішення передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Беручи до уваги, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

При цьому судом враховується постанова Верховного Суду від 22 червня 2022 року (справа №296/7213/15), відповідно до висновків якої згадані норми ЗУ "Про іпотеку" не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджено зупинення виконання цих правил на певний період. Передбачається, що у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Зазначена норма права повинна бути врахована при виконанні рішення суду з додержанням сторонами відповідного процесуального порядку.

В межах розгляду цієї справи судом також враховано правову позицію, сформовано Великою Палатою ВС у праві № 361/7543/17 (постанова від 19.05.2020), згідно із якою звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

6. Мотивована оцінка і висновки суду

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу у загальному розмірі 445 162,59 грн та про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення боргу шляхом продажу на електронних торгах відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Суд враховує, що заборгованість за договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 0339/301 від 22.02.2022, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на час розгляду справи не погашена. Відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не надали заперечень ні щодо факту отримання коштів у позику, ні щодо наявності заборгованості за договором позики, розрахунок заборгованості ними також не оспорено і не спростовано.

Тому, позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_3 та квартиру під номером АДРЕСА_4 , є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 6677,44 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,223,263-268,273, 280-282, 284,354,355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» борг за договором про надання споживчого кредиту (під іпотеку) № 0339/301 від 22.02.2022 у сумі 445 162 грн 59 коп. (чотириста сорок п`ять тисяч сто шістдесят дві гривні 59 коп.), з яких: 358 602 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 86 560 грн 59 коп. проценти за користування кредитом.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 0339/301 від 22.02.2022, яка складає: 445162,59 грн (чотириста сорок п`ять тисяч сто шістдесят дві гривні 59 коп.) звернути стягнення на предмети іпотеки: квартиру під номером АДРЕСА_3 ; квартиру під номером АДРЕСА_4 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, за початковою ціною, яка буде визначена при примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на таке майно на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 3 338 грн 72 коп. (три тисячі триста тридцять вісім грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 3 338 грн 72 коп. (три тисячі триста тридцять вісім грн 72 коп.).

Копію рішення направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , місто Київ, вулиця Госпітальна, 12-Г; в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», ; Одеська область, місто Одеса, вулиця Базарна, 17;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 13.09.2024.

Суддя Ю.Ф.Волкова