Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №936/1473/23

Провадження №2/936/24/2024

22.01.2024 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., за участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутнє взаємопорозуміння. Шлюбні стосунки фактично припинились, оскільки протягом шести років позивачка з відповідачем не проживає, не веде спільного господарства. У зв`язку з чим шлюб існує лише формально, тому позивач просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути із відповідача на її користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 07.10.2013 року у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №25 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.10.2013).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з поданої позовної заяви, сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, оскільки спільнім подружнім життям вони не проживають, втратили почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від позивачки не надійшло.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати та після розірвання шлюбу прізвище позивачці не змінювати.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 1073, 60 гривень.

Керуючись ст. ст. 24, 110, 112-114 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 141, 263-265, 268, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 07.10.2013 року у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №25 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище " ОСОБА_1 ".

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Софілканич О.А.