ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5446/24
Провадження № 2/362/2579/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Мартинцової І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Стороженко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23 років за умови, що донька буде продовжувати навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Донька не працює, оскільки є студенткою та потребує коштів на оплату освітніх послуг, проїзду до навчання, купівлю літератури, методичного матеріалу, а також харчування.

Позивачка вказує, що вона не змозі самостійно утримувати доньку, яка потребує матеріальної допомоги. В свою чергу відповідач, будучи працездатним, не інвалідом, працюючим, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не дає, хоча, на думку позивача, може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

09.08.2024 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач через канцелярію суду 18.09.2024 року подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, подавши 30.08.2024 року через канцелярію суду письмові заяви, в яких просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову повністю підтримує та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки. При цьому просив, за можливості, кошти надсилати на карту його доньки.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2015 року було розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с.4).

Крім того, сторони є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 від 24 серпня 2006 року (а.с. 3).

Донька проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради від 29.07.2024 року (а.с.15) та витягом з реєстру територіальної громади щодо зареєстрованого місця проживання дитини за адресою матері: АДРЕСА_1 ( а.с. 11).

В свою чергу, з довідки Відокремленого структурного підрозділу «Васильківський фаховий коледж Національного авіаційного університету» від 29 липня 2024 року достовірно встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою 4 курсу спеціальності «менеджмент» денного відділення. Термін закінчення освіти 30.06.2025 року ( а.с.5)

Обставини навчання ОСОБА_3 в вищевказаному навчальному закладі також підтверджується копіями доданих договорів про надання освітніх послуг (а.с.12-14).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи те, що повнолітня донька сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на її утриманні, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що в силу вимог ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Приймаючи до уваги те, що донька сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інтереси дитини на утримання якої присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, а саме: до 30.06.2025 року, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.08.2024 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із частковим задоволенням позову, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 181, 182, 198, 199, 200 СК України, ст.ст.12,76 - 81, 141, 247, 258, 259, 264-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.08.2024 року до закінчення навчання, а саме: до 30.06.2025 року, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартинцова І.О.