Справа № 229/6210/24
Провадження № 2-з/229/28/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року Дружківський міський суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л. І.

Секретар Бондаренко А.С.

Розглянув у відкритому удовому засіданні у залі суду у м. Дружківка цивільну справу за заявою Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Сматченко Анна Дмитрівна про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Сматченко Анна Дмитрівна в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю

В С Т А Н О В И В :

Заяник звернувся з вказаною заявою посилаючись на те ,що Бахмутською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану законності у сфері розпорядження земельними ділянками, розташованими в межах території м. Бахмут та Бахмутського району Донецької області, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства.

За результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином російської федерації (паспорт громадянина РФ серія та номер НОМЕР_1 виданий 30.12.2012, посвідка на постійне проживання в Україні ІН086252 видана 05.12.2014) успадкував 27.06.2006 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :01:048:0017 площею 1,85 га, яка знаходилася на території Іванівської (до перейменування Красненської) сільської ради Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 710-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області», територія Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області ввійшла до складу території Бахмутської міської територіальної громади Донецької області.

Крім того, в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно 04.11.2015 зареєстровано запис про інше речове право № 11950639, а саме про укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:048:0017 площею 1,85 га між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Ілюс».

Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку з цим обов`язок не відчужив земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянина російської федерації

ОСОБА_1 на користь держави України.

Відповідно до вимог статті 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землі приватної власності є громадяни та юридичні особи.

Частиною 2 статті 81 Земельного кодексу України визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомості, які належать їм на праві власності.

Водночас частиною 1 статті 145 ЗК України передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

При цьому відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4510 від 27.06.2006 ОСОБА_1 отримав 07.06.2007 Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ 736728 (зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 07.06.2007 за

№ 42).

Отже, до закінчення річного строку після державної реєстрації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення,

ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги законодавства щодо її відчуження, що ним, однак, самостійно в добровільному порядку вчинено не було.

У разі невідчуження іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення у встановлений строк застосовуються правові наслідки, передбачені статтями 140, 143, 145 Земельного кодексу України, у вигляді примусового припинення права власності на такі земельні ділянки шляхом їх конфіскації на користь держави.

Так, згідно з пунктом «е» частини 1 статті 140 Земельного кодексу України, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, передбачених цим Кодексом, є підставою для примусового припинення права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Частиною 2 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, що у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була ним відчужена протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно зі ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених

законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення добровільно не відчужив її, на теперішній час наявні підстави для конфіскації цієї земельної ділянки на користь держави в судовому порядку.

Дана процедура імперативно передбачена статтею 145 Земельного кодексу України та не передбачає винятків.

При цьому, невиконання ОСОБА_1 покладеного на нього обов`язку з добровільного відчуження земельної ділянки порушує інтереси держави у сферах належного порядку набуття та реалізації всіма суб`єктами прав на землі сільськогосподарського призначення, національної безпеки держави, державного суверенітету, економічної та продовольчої безпеки.

На сьогодні ОСОБА_1 , всупереч законодавчій забороні, безперешкодно володіє та розпоряджається спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:048:0017.

Водночас, бойові дії в Україні вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в державі, зокрема, через те, що багато земель сільськогосподарського призначення є територіями, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за своїм безпосереднім призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, у зв`язку з чим вкрай важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства, була безумовно повернута у власність держави.

Крім того, використання об`єктів, які повинні належати виключно Українському народу, іноземними громадянами країни-агресора в умовах повномасштабної військової агресії російської федерації проти України порушує інтереси держави у сфері забезпечення продовольчої та економічної безпеки як основ державного суверенітету, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення таких земельних ділянок у власність держави для їх подальшого використання в інтересах національної безпеки України.

З огляду на вказане, враховуючи, що ОСОБА_1 , як іноземний громадянин, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення добровільно не відчужив її, на теперішній час наявні підстави для конфіскації такої земельної ділянки на користь держави в судовому порядку шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на цей об`єкт з одночасним визнанням права власності на дану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Відповідно до частини 4 статті 145 ЗК України, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та

охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Статтею 6 вказаного Закону України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (зі змінами), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади. Основним завданням Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2021 № 603, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності. Відповідно до підпункту 36 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Таким чином, саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області належить звернення до суду із позовом про конфіскацію спірної земельної ділянки у власність держави.

Бахмутська окружна прокуратура проінформувала ГУ Держгеокадастру у Донецькій області листом від 04.04.2024 за № 50-883вих-24 щодо виявлених порушень вимог земельного законодавства під час володіння ОСОБА_1 земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

Разом з цим, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області листом

від 22.04.2024 № 10-5-0.63-1341/2-24 повідомило прокуратуру, що вбачаються порушення вимог земельного законодавства в тому, що іноземний громадянин ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, втім управління не зверталося до суду у зв`язку з обмеженим фінансуванням на сплату судового збору.

Таким чином, Головне управління, попри поінформованість щодо встановленого

прокуратурою порушення у сфері земельного законодавства та наявність нормативно визначених функцій на звернення до суду із відповідним позовом, через обмеженість бюджетних асигнувань на сплату судового збору фактично не вжило та не планує в майбутньому вживати будь-які юридично значущі заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 на користь держави.

Вищенаведені обставини, в розумінні частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», не є поважними, свідчать про неналежне здійснення уповноваженим органом передбачених законодавством функцій щодо захисту законних інтересів держави у сфері земельних відносин.

У зв`язку з вказаним, у цих спірних правовідносинах наявний виключний випадок, за якого порушення ОСОБА_1 інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із захисту таких інтересів, що призводить до виникнення у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

З огляду на зазначене, Бахмутською окружною прокуратурою підготовлена для подання до Дружківського міського суду Донецької області позовна заява заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до

ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки із кадастровим номером :01:048:0017 на користь держави шляхом припинення права власності на неї та визнання права власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з підстав, зазначених вище.

Частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь- якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, тимчасове обмеження права розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :01:048:0017 без обмеження права користування нею, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам Відповідача.

Згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Шмалько проти України», одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що Відповідач ОСОБА_1 на даний час, як власник, має реальну можливість вільно розпоряджатись спірною земельною ділянкою, що, в свою чергу, обумовлює високу вірогідність здійснення її відчуження, зміни конфігурації (об`єднання, поділу) тощо, з метою запобігання вчинення дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення щодо конфіскації у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, а також з метою забезпечення належного захисту законних прав і охоронюваних інтересів держави, існує необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:048:0017.

Зазначений вид забезпечення не перешкоджатиме ОСОБА_1 і надалі фактично володіти та користуватись спірною земельною ділянкою.

Водночас, будь-яке подальше відчуження ОСОБА_1 , як громадянином російської федерації, зазначеної земельної ділянки порушуватиме права держави в особі уповноваженого органу на набуття її у власність держави шляхом конфіскації, враховуючи, що на теперішній час особливо в умовах воєнного часу кожна земельна ділянка має використовуватись насамперед для забезпечення продовольчих потреб громадян України.

З урахуванням обставин справи та пункту 6 частини 1 статті 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову відсутні.

За подання до суду даної заяви про забезпечення позову Донецькою обласною прокуратурою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Дана заява подана одночасно із відповідною позовною заявою до Дружківського міськрайонного суду Донецької області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 149-152 Цивільного процесуального кодексу України, просив

Для забезпечення позову застосувати наступні заходи забезпечення:

1. Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:048:0017 площею 1,85 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області Донецької області (реєстраційний номер 42), власником якої є громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки

сільськогосподарського призначення з кадастровим номером

:01:048:0017 площею 1,85 га (реєстраційний номер 42).

Дослідив матеріали справи суд встанови наступні обставини .

Відповідно до ч.1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 року) встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання подальшого рішення суду, суд вважає можливим вказану вимогу позивача задовольнити.

Керуючись ст. ст. 149,150,153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Сматченко Анна Дмитрівна про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Сматченко Анна Дмитрівна в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю задовольнити .

Для забезпечення позову застосувати наступні заходи забезпечення:

1. Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:048:0017 площею 1,85 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області Донецької області (реєстраційний номер 42), власником якої є громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки

сільськогосподарського призначення з кадастровим номером

:01:048:0017 площею 1,85 га (реєстраційний номер 42).

Копію ухвали направити до Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) для виконання , ел адреса , та сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Л.І. Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І. Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя: Л. І . Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І. Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко

19 вересня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області