Справа № 191/1901/24
Провадження № 2/191/674/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костеленко Я.Ю.,

за участю секретаря Омельченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності обґрунтовуючи його тим, що 17 жовтня 2002 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору дарування, посвідченого 04.10.1980 Синельниківською держнотконторою за реєстром №395. Відповідно до даного договору вона передала ОСОБА_2 4700 гривень, а вона передала їй у власність зазначене нерухоме майно і зобов`язалась вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу про що склали розписку. Зі свого боку вона виконала усі умови договору, передавши ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність 1/2 частку житлового будинку, проте ОСОБА_2 невдовзі захворіла і посилаючись на поганий стан здоров`я, свої зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору передбачені договором не виконала, а 16 листопада 2009 року померла. Фактично вона володіє своєю часткою у даному будинку з 17 жовтня 2002 року, на свій розсуд та за власні кошти робить у ньому ремонт і облаштовує, проживає у цьому будинку. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 17 жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_4 до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору дарування, посвідченого 04.10.1980 Синельниківською держнотконторою за реєстром № 395, ОСОБА_2 належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

17 жовтня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, виданого нотконторою 04.10.1980 за р.№395, при цьому ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 4700 грн. Також ОСОБА_2 , зобов`язалась оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку не пізніше 31 грудня 2002 року.

12 березня 2004 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , укладений 01 серпня 1997 року за реєстром 121, розірвано та після розірвання шлюбу ОСОБА_6 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2002 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 12 березня 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. що підтверджується копією актового запису про смерть №483, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 16.11.2009.

Відповідно до повідомлення Першої синельниківської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №01-16/651 від 12 серпня 2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Розпорядженням голови Синельникіської міської ради Дніпропетровської області Зражевського Д.І. №31-р від 16 лютого 2016 року АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_2 виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухилилася, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 17 жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. Ю. Костеленко