Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №369/10184/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі - ТОВ «Глобал Спліт») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором від 09.08.2021 у розмірі 74 000,55 грн.

На обґрунтування позову вказувало, що 09 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - кредитор, банк) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/2563/82/1186896 (далі - кредитний договір), відповідно до Заяви про акцепт публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1692425 від 09.08.2021 року. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу кредит (грошові кошти) в розмірі 45 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування.

09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір №114/2-31-F про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги договором за №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

22 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір відступлення прав вимоги №22/02/22-LN, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 24 травня 2023 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року у розмірі 74 000,55 грн., яка складається:

- 56 620,67 грн. (згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту за Договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року на 23 лютого 2022 року), яка складається із: ??заборгованості за дозволеним овердрафтом: 45 000,00 грн., ??в тому числі заборгованість за НЕ дозволеним овердрафтом: 9 609,83 грн., ??заборгованість за відсотками: 2 010,84 грн., ??заборгованість по штрафу - 0,00 грн.,

- 17 379,88 грн. (згідно розрахунку заборгованості за кредитним за Договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року за період 24.02.2022 - 30.09.2022 року) - заборгованості за процентами.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за договором від 09.08.2021 року станом на 30.09.2022 року у розмірі 74 000,55 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 74 000,55 грн., а саме, не надано пояснення щодо нарахування тіла, відсотків та комісії за обслуговування кредиту. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені.

Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Також позивачем на підтвердження перерахування ОСОБА_1 коштів за кредитними договорами не надано належних доказів - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку.

Додає, що позивач не виконав обов`язку щодо доведення отримання ним права вимоги за Договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник ТОВ «Глобал Сліт» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що при укладанні кредитного договору №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, відповідачу була надана змога ознайомитися з його істотними умовами, надано час для прийняття зваженого та свідомого рішення щодо необхідності укладання договору саме на таких умовах про, що свідчить поставлений власноручний підпис ОСОБА_1 . Остання не відмовилась від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталася до банку за додатковим роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом, яке надавало їй можливість відмовитись від укладання/підписання кредитного договору.

Вказує, що розрахунок заборгованості здійснений за допомогою формули, затвердженої Постановами НБУ, відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.

Тому надані позивачем розрахунки заборгованості підтверджують наявність і розмір заборгованості за кредитним договором № 010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, відображають безготівкові платежі, нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом, загальний залишок несплаченої заборгованості, сума боргу на початку періоду, нарахування за період. Таким чином, якщо ОСОБА_1 не погоджується з відповідними розрахунками заборгованості за кредитним договором № 010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року, вона має право подати контррозрахунок. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт», зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано. Отже, зазначена заборгованість підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи.

Додає, що відповідно до п. 7 договору, банк відкриває клієнту картковий рахунок НОМЕР_1 в гривні, випускає та надає платіжку картку (далі - ПК), а також забезпечує проведення за операціями, здійсненими з використання ПК або її реквізитів відповідно до правил Платіжних систем, Правил та Тарифів на ведення та обслуговування Карткових рахунків фізичних осіб. На підтвердження факту отримання ПК саме ОСОБА_1 виступає розписка про отримання картки, де зазначається: - ПІП держателя картки - ОСОБА_1 ; - платіжна картка отримана нею у непошкодженому стані; - підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомлена з правилами користування карткою та зобов`язаннями їх виконувати; - картку підключено за номером НОМЕР_2 ; - дата отримання картки ОСОБА_1 - 09.08.2021 р.

Звертає увагу суду, що у матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження передачі права вимоги за кредитним договором № 010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року до ТОВ «Глобал Спліт», якому право вимоги передано 17.10.2022 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 09.08.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (відповідач), укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/2563/82/1186896 (далі - кредитний договір), відповідно до Заяви про акцепт публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1692425 від 09.08.2021 року.

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що банк надає клієнту послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку (кредит), під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту на придбання товарі (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою комерційною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2.1.1. кредитного договору розмір поточного ліміту на дату початку кредитування становить - 45 000 гривень.

Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування) (п. 2.3. договору).

Згідно п. 2.4. проценти - (за користування кредитом протягом строку кредиту та у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована та становить 48% річних; процентна ставка у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту - 48% річних.

Процентна ставка за користування сумою Кредиту «Оплата частинами» становить 0,0001% річних (п. 2.4.1. договору) (а.с.8-9).

Також між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 09.08.2021 року (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року на 23 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 56 620,67 грн., яка складається: ??заборгованості за дозволеним овердрафтом: 45 000,00 грн., ??в тому числі заборгованість за НЕ дозволеним овердрафтом: 9 609,83 грн., ??заборгованість за відсотками: 2 010,84 грн., ??заборгованість по штрафу - 0,00 грн. (а.с.6).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним за договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року за період 24.02.2022-30.09.2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 17 379,88 грн., що складається із заборгованості за процентами (а.с.5).

09.04.2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року з додатками, за умовами якого, зокрема, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.08.2021 року (№ 756 Реєстру боржників від 25.02.2022 р.) (а.с.12-30).

22.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та Товариством «Глобал Сліт» укладено договір відступлення права вимоги № 22/02/22-LN з додатками, за умовами якого, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступило Товариству «Глобал Сліт» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.08.2021 року (№292 Реєстру боржників від 17.10.2022 року (а.с.31-59).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що банк виконав зобов`язання за кредитним договором від 09.08.2021 року, зокрема, надав ОСОБА_1 кредит, у свою чергу ОСОБА_1 зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Судом встановлено, що 09.08.2021 року ОСОБА_1 (відповідачем) підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/2563/82/1186896, відповідно до Заяви про акцепт публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1692425 від 09.08.2021 року, що свідчить про укладення між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 договору споживчого кредиту.

Також між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 09.08.2021 року.

Стороною відповідача не заперечується факт укладення із АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно умов вищевказаного договору та паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді поточного ліміту у розмірі 45 000,00 грн., строком на 48 місяців, із сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі - 48% річних та процентної ставки за користування сумою кредиту «оплата частинами» - 0,0001% річних.

Однак, після закінчення строку договору №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

У подальшому АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Глобал Спліт» слід стягнути заборгованість.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 74 000,55 грн., а саме, не надано пояснення щодо нарахування тіла, відсотків та комісії за обслуговування кредиту, оскільки розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, судової-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання щодо правильності нарахування заборгованості по кредиту не проводилось, а тому підстави вважати його неповним відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведення ТОВ «Глобал Спліт» отримання ним права вимоги за договором №010/2563/82/1186896 від 09.08.2021 року є безпідставними.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договорів факторингу. Зазначені договори недійсними не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді