Дата документу 16.09.2024 Справа № 333/1230/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1230/23 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1397/24 Варнавська Л.О.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ТОВ «Запоріжгаз збут» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованої за поставлений природний газ.

23 лютого 2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» заборгованість за поставлений природний газ за період з 01.02.2020 року по 30.04.2022 року у розмірі 4 770 грн. 66 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» витрати на сплату судового збору у розмірі 268 грн. 40 коп.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 333/1230/23 повернуто заявнику без розгляду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду, що заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, є помилковим, тому що на підставі п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Залишилось поза увагою, що несвоєчасне подання до суду платіжного документу про сплату судового збору у зв`язку з частим оголошенням повітряної тривоги, під час якої відділення банків та інші установи не працюють, не є об`єктивною підставою для повернення заяви. Просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Повертаючи без розгляду заяву про скасування судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не долучив до заяви про скасування судового наказу документ, що підтверджує сплату судового збору або докази того, що останній звільнений від сплати судового збору, крім того заява на містить зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ст. 168 ЦПК України, в судовому наказі зазначається, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 2 та 3 ст. 170 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про скасування судового наказу.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору .

Згідно ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до матеріалів справи 23 лютого 2023 року Комунарським районний судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Запоріжгаз збут» заборгованість за поставлений природний газ за період з 01.02.2020 року по 30.04.2022 року у розмірі 4 770 грн. 66 коп. та витрат на сплату судового збору у розмірі 268 грн. 40 коп.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу.

В додатках заяви про скасування судового наказу, заявником було зазначено документ про сплату судового збору 1 прим., на 1 арк., оригінал.

Згідно акту Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2023 року про втрату документу або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) у заяві про скасування судового наказу, яка надійшла від ОСОБА_1 на виявилося вказаного у додатку документу про сплату судового збору 1 прим., на 1 арк., оригінал.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.03.2024 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 144,20 грн. та подано заяву про направлення до суду документу про сплату судового збору в якій просить додати до заяви від 24.03.2023 року про скасування судового наказу № 333/1230/23.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства. Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом право на справедливий суд, хоча сам термін "доступність" у наведеній статті не вживається. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

У справі Веііеt v. Fгапсе від 4 грудня 1995 року, Серія А, N 333-Б Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У справі "Golder v. The United Kingdom" від 21 лютого 1975 року, ЄСПЛ вперше прийшов до висновку, що сама конструкція ст.6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст.6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини також задекларував, що "сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету" ("Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Враховуючи викладене, підстави для повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу з визначених в оскаржуваній ухвалі підстав були відсутні.

На підставі вищезазначеного, ухвалу суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 16 вересня 2024 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова