Справа № 308/9066/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Микита М-Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в прядку суброгації.

Позов мотивовано тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00392444. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 .

22.05.2019 року на перехресті автодоріг Н13 та М8 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Спартак», під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті зазначеної ДТП було відкрито кримінальне провадження №0000610 від 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано Рахунок № 1506 374 19 від 15.06.2019 року від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає: 91 945,00 грн.

У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 року на суму 91 945,00 грн., з якої 11664,25 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80280,75 грн. було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №33696 від 26.06.2019 року, загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 91 945,00 грн.

Позивач провів зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКУ, вказана операція зазначена в страховому акті № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 року.

А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем складає 91 945, 00 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 91 945, 00 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також стягнути з відповідача 2684 грн. судового збору.

12.04.2024 року від представника відповідача адвоката Митровка Я.В. надійшли додаткові пояснення по справі у яких останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Так, до суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0000610, у матеріалах якого наявна заява ОСОБА_2 з нотаріально засвідченим підписом про те, що останній отримав грошову компенсацію внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.05.2019 року, на ремонт належного йому транспортного засобу. Також у заяві вказано, що ОСОБА_2 ніяких матеріальних претензій та претензій іншого характеру до відповідача у цій справі не має та в майбутньому мати не буде. Логічний зміст вказаної заяви вказує на те, що ОСОБА_2 підтвердив припинення деліктного зобов`язання ОСОБА_1 у цій справі. Це випливає з того, що:

- така заява була подана у межах кримінального провадження, де відповідач визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді від 22.05.2019;

- у такій заяві є уточнення про відсутність претензій «іншого характеру», які не охоплюються страховим відшкодуванням;

- у такій заяві наявне формулювання про отримання грошової компенсації на ремонт транспортного засобу (а не страхового відшкодування) при тому, що з наявних у матеріалах справи вбачається, що ремонт транспортного засобу ОСОБА_2 був проведений до 15.06.2019 (див. рахунок ПП ОСОБА_3 № 1506 374 19 від 15.06.2019), що й стало підставою для виплати надалі страхового відшкодування. При цьому, уникнення формулювання у такій заяві про те, що шкоду відшкодовано саме ОСОБА_1 пов`язано з тим, що фактично грошові кошти від імені відповідача передала його матір ОСОБА_4 , оскільки сам відповідач у той час перебував на лікуванні через отримані внаслідок ДТП травми. Вказані кошти були передані через тиждень після настання дорожньо-транспортної пригоди, що може бути підтверджено показаннями свідка безпосередньо матері відповідача. При цьому, вказані обставини у сукупності дозволяють дійти висновку, що деліктне зобов`язання ОСОБА_1 щодо відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди на користь ОСОБА_2 припинилося ще у травні 2019, тобто до моменту виплати позивачем страхового відшкодування. Це й підтвердив ОСОБА_2 у своїй заяві з його нотаріально засвідченим підписом. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України у редакцій станом на день настання спірних правовідносин). З наведеного вбачається, що за умови відшкодування потерпілому збитків винуватцем ДТП деліктне зобов`язання припиняється, що й виключає можливість суброгації відповідного припиненого деліктного зобов`язання. Оскільки деліктне зобов`язання між відповідачем та ОСОБА_2 припинилося, то відповідно у такому припиненому зобов`язанні не могла відбутися заміна кредитора на страхову компанію шляхом суброгації. З урахуванням вищенаведеного, вважають, що у спірних правовідносинах відсутній факт настання суброгації між страховою компанією та потерпілим внаслідок ДТП ОСОБА_2 , що свідчить про недоведеність підстав позову у цій справі. Інакше ж трактування спірних обставин покладе на відповідача необґрунтований подвійний тягар щодо відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди. Відповідач не може нести тягар негативних наслідків того, що позивач на момент виплати страхового відшкодування не перевірив наявність підстав для відмови у виплаті такого страхового відшкодування. Так само дотримання/недотримання договірних домовленостей між страховою компанією та ОСОБА_2 не можуть створювати негативні наслідки для позивача, який добросовісно та у короткі строки відшкодував заподіяну ним внаслідок ДТП шкоду. Своєю чергою, позивач не позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення з позовом до спадкоємців ОСОБА_2 , які прийняли у встановленому порядку спадщину після смерті такого. Крім того, використання інституту майнового страхування з метою безпідставного збагачення є незаконним та недобросовісним.

Крім цього, 28.08.2024 року від представника відповідача надійшла заява свідка ОСОБА_4 у якій остання показала, що вона як матір ОСОБА_1 (відповідач у цій справі) передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3 500 ЄВРО у якості грошової компенсації на ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.05.2019. Кошти були передані через тиждень після настання спірної дорожньо-транспортної пригоди в інтересах ОСОБА_1 , оскільки останній у той момент перебував на лікуванні. У зв`язку із вищевказаним, ОСОБА_2 написав заяву від 23.07.2019 про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_1 . Про вказані обставини їй відомо безпосередньо, оскільки вона, як матір відповідача у цій справі, передавала кошти ОСОБА_2 з метою мирного врегулювання спірної ситуації за наслідками відповідної дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак його представник адвокат Олійник Р.Б. надав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.05.2019 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00392444, предметом страхування за яким є транспортний засіб Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 .

22.05.2019 року на перехресті автодоріг Н13 та М8 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Спарк», під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті зазначеної ДТП було відкрито кримінальне провадження №0000610 від 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано Рахунок №1506 374 19 від 15.06.2019 року від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає: 91 945,00 грн.

У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 року на суму 91 945,00 грн., з якої 11664,25 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80280,75 грн. було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №33696 від 26.06.2019 року, загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 91 945,00 грн.

Позивач провів зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКУ, вказана операція зазначена в страховому акті № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 року.

Встановлено, що кримінальне провадження №0000610 від 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, що підтверджується відповідною постановою від 31.07.2019 року.

Із змісту вказаної постанови також встановлено, що причиною створення ДТП стали дії водія мотоцикла ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у настанні ДТП також підтверджується наявним у матеріалах справи висновком експерта №522/24-24 від 01.07.2024 року.

Встановлено, що ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі - 80 280, 75 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №33696 від 26.06.2019 року.

На спростування вимог позивача, відповідач посилається на заяву свідка ОСОБА_4 .

З дослідженої в судовому засіданні заяви свідка ОСОБА_4 встановлено, що вона як матір ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3 500 ЄВРО у якості грошової компенсації на ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.05.2019 року.

Однак, вказані покази, окрім заяви свідка, яка є зацікавленою стороною, більше нічим не підтверджуються.

Так, беззаперечно у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від 23.07.2019 року, у якій зазначено, що останній отримав грошову компенсацію внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.05.2019 року, на ремонт належного йому транспортного засобу. Також у заяві вказано, що ОСОБА_2 ніяких матеріальних претензій та претензій іншого характеру до відповідача у цій справі не має та в майбутньому мати не буде.

Однак у вказаній заяві ОСОБА_2 не зазначив, що він отримав грошову компенсацію саме від ОСОБА_4 та і у розмірі - 3500 Євро.

Також необхідно зазначити, що вказана заява ОСОБА_2 датується - 23.07.2019 року, тобто вже після здійснення позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі - 80 280,75 грн., що мало місце ще 26.06.2019 р.

З огляду на вказане, посилання відповідача на п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України, як на підставу для відмови у задоволенні позову є невірним, та на думку суду, є виключно способом захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності.

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України).

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, до ПрАТ «Страхова група «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.

Враховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати позивачу у порядку суброгації - 91 945,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову повністю, із відповідача у користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 2684 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 980, 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (адреса: 03062, м. Київ, просп.. Перемоги, 65, ) матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 91 945,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (адреса: 03062, м. Київ, просп.. Перемоги, 65, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2684, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 19.09.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк