Справа № 700/526/24
Провадження № 2/700/271/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №700/526/24, провадження №2/700/271/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6962 га, для ведення товарного сільського господарства площею 2,84 га та житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

За життя, ОСОБА_2 залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно на випадок смерті дочці ОСОБА_1 .

Вона є спадкоємцям ОСОБА_2 за заповітом та фактично прийняла спадщину. Інші спадкоємці на вказану спадщину не претендують. Державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За таких обставин вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивачка не з`явилася, звернувся до суду із заявою в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка є спадкоємцям за заповітом та звернулася в шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 13.09.2024 року отримала письмову відмову у видачі свідоцтва на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1138/02-31 від 13.09.2024).

Згідно довідок Лисянської селищної ради ід 22 серпня 2024 року № 122 та Звенигородського відділку Черкаського ОБТІ від 24 червня 2024 року № 714/о за померлим ОСОБА_2 право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 не зареєстровано. Разом з тим, за даними сільської ради даний будинок рахується за ним на праві власності, проте документи на будинок не видавались.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1218, 1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний суд у своїй постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 674/1307/15-ц зокрема вказав, що наявність чинної і не оскаржуваної позивачем постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності є додатковою перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки законом не передбачений повторний розгляд питання якщо перше вирішено по суті.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, необхідно визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6962 га, для ведення товарного сільського господарства площею 2,84 га, та житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ):

-право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6962 га в с. Петрівка-Попівка Звенигородського району Черкаської області, що належала померлому ОСОБА_2 згідно державного акта серії ЧР №103942 від 11.02.2004 року;

- право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0236 площею 2,84 га, що належала померлому ОСОБА_2 згідно державного акта серії ІІ-ЧР №044398 від 12.08.2002 року, яка знаходиться в межах Лисянської ОТГ (с. Петрівка-Попівка) Звенигородського району Черкаської області;

- право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Сергій ПІЧКУР