Провадження №2/523/1981/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"30" січня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сіржант Ю.В. звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що 26.02.2023р. з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Мерседес», р/н НОМЕР_1 було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 . За зверненням ОСОБА_1 ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» здійснила на його користь виплату страхового відшкодування у розмірі 81 278,00грн. Водночас, після здійснення страховою компанією страхового відшкодування він звернувся до СТО де ним на відновлення пошкодженого транспортного засобу було витрачено 115500,00грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 34222,00грн., як різницю між виплатою страховою компанією (81278,00грн.) та сумою виреченою ним на відновлювання автомобіля (115500,00грн.).

Крім того, посилаючись на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди він отримав травму шиї, на лікування якої витратив грошові кошти, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на лікування в розмірі 2016,00грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у сумі 20 000,00грн., яку він обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження автомобіля були суттєво порушений звичайний та щоденний розпорядок його життя. Він мав вирішувати проблеми, що виниклі в його житті внаслідок ДТП, витрачати час військовослужбовця на рішення питань ремонту автомобіля. Все це стало наслідком порушення нормальних взаємовідносин між ним та оточуючими його рідними та співслужбовцями, він був вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного образу життя.

Ухвалою судді від 01.11.2023р. провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат Сіржант Ю.В. направив заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності.

ОСОБА_2 в призначені судом судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи направлялись повідомлення належним чином. Згідно поштових повідомлень, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою представника позивача, в зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 26.02.2023р. близько о 20.40г., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», р/н НОМЕР_1 на перехресті вилиці Чорноморського козацтва та вулиці Одарія в м. Одесі, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на зелений сигнал світлофору. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. з боку водія автомобіля марки «Мерседес», р/н НОМЕР_1 - ОСОБА_2 .

Вказані обставини, в частині особи, яка скоїла дорожньо-транспортну пригоду, та чи мала місце така пригода 26.02.2023р. між зазначеними транспортними засобами, підтверджується постановою від 27.03.2023р. у справі №523/4817/23.

На час скоєння ДТП, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №210862019), транспортний засіб марки «Мерседес», р/н НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «СК «Інтер-поліс» (Страховик).

На виконання умов заданого вище договору страхування, за заявою ОСОБА_1 страховиком 02.05.2023р. була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 81278, 00грн.

З наданих з боку позивача документів, зокрема з СТО «Люкс-Авто» убачається, що 23.05.2023р. ОСОБА_1 на відновлення пошкодженого транспортного засобу марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 було витрачено 115 500,00грн.

Отже, різниця між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром завданої матеріальної шкоди, яку позивач вимушений витратити з метою відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 , 34222,00грн. (115500грн. - 81278,00грн.).

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

За приписами ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У відповідність до п.12.1 ст.12 Закону 1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив.

Заважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки ОСОБА_2 , яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку із завданою майну ОСОБА_1 шкодою, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивач слід стягнути у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 34222,00грн.

Щодо вирішення спірного питання про стягнення моральної шкоди.

Згідно ч. 1, п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно статті 24.1 Закону № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IVстраховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, з урахуванням приписів ст.1194 ЦК України позивач має право на відшкодування витрат на лікування, у тому числі витрат понесених ним на діагностику, у спосіб та порядку передбаченому Законом 1961-IV за рахунок обсягу (ліміту) відповідальності застрахованого відповідачем транспортного засобу, який має сплатити страховик (ПрАТ «Інтер-поліс»).

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування у розмірі 2016,0грн., заявлені до ОСОБА_2 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону № 1961-IV, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV).

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Отже, потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону України № 1961-IV.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Суд бере до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 зазнав пошкоджень, що стало наслідком його ремонту на протязі трьох місяців. Наявність такої обставини вказує, що позивач був вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного, повсякденного способу життя, як наслідок, були порушенні його взаємовідносини з оточуючими його рідними та знайомими. Наявність зазначених обставин, як кожен окремо, так і їх сукупність вказує на достатність підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, яка мала місце 26.02.2023р.

В той же час, враховуючи принципи виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням конкретних обставин завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, суд вважає, що розмір такої шкоди слід визначити на рівні 2000,00грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1073,60грн.

На підставі ст.23,1166,1167,1187,1188,1192,1194 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13, 76,82,137,141,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 34222 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять дві)грн., моральної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі)грн., судові витрати в розмірі 1073,60грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 січня 2024р.

Суддя