Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2024 р. Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.01.2012 у розмірі 49021,28грн станом на 23.08.2023, яка складається з наступного: 41217,48грн заборгованість за кредитом; 7803,80грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути судові витрати у розмірі 2684,00грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 18.01.2012. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору ( ст.1054 ЦК України). На підставі договору відповідачці було відкрито кредитний рахунок у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився. Таким чином, банк свої зобов`язання з договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 23.08.2023 має заборгованість 49021,28грн, яка складається з наступного: 41217,48грн заборгованість за кредитом; 7803,80грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2023 справу передано за підсудністю до Літинського районного суду Вінницької області.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 14.11.2023 провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд на 11.12.2023, який відкладено на 12.01.2024 у зв`язку з неявкою відповідачки.

Представник позивача разом із позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Просила вирішити питання судових витрат в порядку до ч.1 ст.142 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.01.2012 на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.54).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку, відповідно до довідки про отримання карток (а.с.42).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.40-41), відповідачці встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 300грн, який в подальшому було збільшено до 50000,00грн.

Відповідно до розрахунків заборгованості (а.с.7-19) та виписки по рахункам (а.с.20-39) за договором від 18.01.2012 вбачається, що відповідачка за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість перед банком не погашає, а тому станом на 23.08.2023 має заборгованість 49021,28грн, з яких: 41217,48грн заборгованість за кредитом, 7803,80грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма передбачена ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Судом встановлено, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, а тому суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову у розмірі 1342,00грн.

Керуючись ст.12, 81, 141, 206, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.01.2012 у розмірі 49021,28грн станом на 23.08.2023, яка складається з наступного: 41217,48грн заборгованість за кредитом; 7803,80грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342,00грн.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, шляхом зобов`язання Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області повернути сплачений Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», судовий збір у сумі 1342,00грн, відповідно до Платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.09.2023 №PROM3BOG1Q.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя : Верещинська Я. С.