Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2024 Справа №607/21450/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Тинкалюк Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , Білецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно 5/12 частки житлового будинку загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частки з яких в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 та 1/12 частки в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог зазначає, що державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що було виявлено розбіжність у написанні прізвища у свідоцтві про смерть матері серії НОМЕР_1 виданого Ігровицькою сільською радою де зазначено прізвище ОСОБА_4 , а згідно її свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого Ігровицькою сільською радою прізвище матері вказано ОСОБА_4 . Така ж розбіжність є у написанні прізвища її батька ОСОБА_3 у її свідоцтві про народження, де зазначено прізвище батька ОСОБА_3 . Розбіжності у написанні її прізвища та прізвищ батьків, а також відсутність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння унеможливлює спадкування нею цього майна, що порушує її права володіння та розпорядження ним, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2023року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог, справу просить розглядати за її відсутності.

Білецькою сільською радою Тернопільського району явки в судове засідання повноважного представника не забезпечено, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 червня 2003 року; актовий запис № 8, здійснений 03 червня 2003 року у с. Ігровиця, Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 07 лютого 2017 року; актовий запис № 2, здійснений 07 лютого 2017 року у Ігровицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 183 від 14.07.2023р житловий будинок АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, який складався з 4-ох членів: голова двору ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19.02.2018року визнано за ОСОБА_2 (проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) право власності на 5/12 (п`ять дванадцятих) частин житлового будинку, загальною площею приміщень 77,3 м2, житловою площею 49,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1/3 (третину) з яких в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_3 , а 1/12 (одну дванадцяту) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_4 .

Вказаним рішенням встановлено «На момент відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (частина 1 статті 524 ЦК УРСР 1963 р.)

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, а отже має місце спадкування за законом.

При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. (частина 1 статті 529 ЦК УРСР 1963 р.)

Отож, після смерті ОСОБА_4 було три спадкоємці першої черги: це її чоловік ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , кожен із яких отримав право на спадкування 1/12 (1/4 / 3 = 1/12) частини майна померлої.

Цю спадщину вони прийняли, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном вступили, в результаті чого їх частки у вказаному будинковолодінні склали по 1/3 (1/4 + 1/12) у кожного.

Як уже зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, не оформивши свої спадкових прав після смерті дружини.

На момент відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 , діяв і продовжує діяти Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року (далі ЦК України) і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 »

10 жовтня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. за №2058/02-31 та №2057/02-31 винесено постанови про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що було виявлено розбіжності у написанні її прізвища та прізвищ батьків, а також відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, вказане домоволодіння належало 4 членам колгоспного двору ОСОБА_3 - голові; ОСОБА_4 дружині; ОСОБА_2 - дочці; ОСОБА_1 - дочці, в рівних частинах по 1/4 на праві сумісної власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснили державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - 5/12 частин житлового будинку, загальною площею приміщень 77,3 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 1/3 з яких в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_3 , а 1/12 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 392, 1216, 1261, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) право власності на спадкове майно - - 5/12 частин житлового будинку, загальною площею приміщень 77,3 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 1/3 з яких в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_3 , а 1/12 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_4 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк