Справа № 752/9753/24
Провадження № 2/752/4969/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 830,10 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 березня 2022 року ОСОБА_1 через Портал Дія звернувся до Голосіївського районної філії Київського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати по безробіттю.

Відповідач для отримання статусу безробітного зазначав про відсутність роботи, що він не є підприємцем, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах не отримує, не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Зазначається, що відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей.

Наказом Голосіївської районної філії Київського МЦЗ від 29 березня 2022 року № НТ 220329, відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон 5067-VI) відповідачу надано статус безробітного з 29 березня 2022 року, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 29 березня 2022 року.

Наказом Голосіївської районної філії Київського МЦЗ від 15 червня 2022 року № НТ 220615 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з невідвідуванням безробітним державної служби зайнятості без поважних причин протягом 30 к.д. днів і більше відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-Ш, в редакції від 23 квітня 2022 року (далі -Закон № 1533-Ш).

Наказом Голосіївської районної філії Київського МЦЗ від 15 червня 2022 року № НТ 220615 відповідачу припинено реєстрацію у зв`язку з невідвідуванням безробітним державної служби зайнятості без поважних причин протягом 30 робочих днів і більші з 23 квітня 2022 року.

Так, при здійсненні обміну даними про особу з Пенсійним фондом України, позивачем виявлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Споживчий центр» з 16 лютого 2022 року.

Згідно довідки-розрахунку від 23 серпня 2022р. № 163 розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 29 березня по 22 квітня 2022 року становить 830,10 грн.

Наказом Голосіївської районної філії Київського МЦЗ від 24 серпня 2022 року № 35/279-02/22 прийнято рішення про відшкодування незаконно виплачених коштів ОСОБА_1 .

Листи-повідомлення Голосіївської районної філії Київського МЦЗ про повернення у добровільному порядку виплачених коштів відповідачем залишились без уваги, станом на дату звернення до суду кошти не повернуто. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 830,10 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.37,38).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 05 липня 2024 року, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

08 липня 2024 року на електронну адресу суду надійшло електронне повідомлення з прикріпленими фотокопіями позовної заяви, супровідного листа суду про направлення ухвали про відкриття провадження від 13 травня 2024 року та позовної заяви позивачу, банківської квитанції про перерахування 830,10 грн. Разом з тим, вказане електронне повідомлення не підписано електронним підписом особи, яка направила дане звернення до суду, не містить як будь-яких пояснень з приводу надіслання вказаних документів, так і вказівки на особу відправника, у зв`язку з чим ідентифікувати особу, яка направила даний електронний лист до суду, не вбачається можливим. Окрім того, суд звертає увагу на те, що при відкритті провадження у справі, суд роз`яснював відповідачу право надати до суду свої заперечення у вигляді відзиву на позов разом із відповідними доказами, а також роз`яснював відповідачу обов`язок попередньо направити вказані процесуальні документи стороні позивача та надати до суду докази такого надіслання. З огляду на викладене, суд не приймає до розгляду надіслані на електронну адресу суду документи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-Ш) законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст. 2 Закону України № 1533-Ш страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України № 1533-Ш страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Судом встановлено, що через Єдиний портал електронних послуг «Дія» 29 березня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного; того ж дня подав заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, визначену Законом України № 1533-Ш (а. с. 6-8).

У поданій заяві про надання статусу безробітного, відповідач зазначив, що не відноситься до категорії зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

За персональними даними відносно позивача 22 березня 2022 року заведено персональну картку № НОМЕР_1 (а.с.9).

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Як вбачається з додатку № 2 до персональної картки № 00001, в якому містяться Витяги з наказів про прийняття рішення щодо ОСОБА_1 : наказом від 29 березня 2022 року № НТ220329 надано статус безробітного з 29 березня 2022 року; відповідно до наказу від 29 березня 2022 року № НТ220329 призначено допомогу по безробіттю з 29 березня 2022 року по 23 грудня 2022 року; наказом від 15 червня 2022 року № НТ 220615 припинено виплату з 23 квітня 2022 року; наказом від 15 червня 2022 року № НТ 220615 відповідачу припинено реєстрацію з 23 квітня 2022 року (а.с.12).

Пунктом 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України.

Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, п. п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13 лютого 2009 року №7-1, (далі - Порядок №60) розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд), за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.

На виконання пункту 3-3 розділу VІІІ Закону 1533-ІІІ та пункту 5-2 розділу ХІ Закону 5067-VI, Державним центром зайнятості Київського міського центру зайнятості 18 серпня 2022 року складено Акт № 1097 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України № № 1533-Ш. Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Споживчий центр» з 16 лютого 2022 року відповідно до наказу про прийняття на роботу № 284/К від 15 лютого 2022 року, що також підтверджено і повідомленням бухгалтера ТОВ «Споживчий центр» № 309/К від 10 серпня 2022 року (а.с.13-15).

Наказом Голосіївської районної філії Київського МЦЗ від 24 серпня 2022 року № 35/279-02/22 прийнято рішення про відшкодування виплачених коштів ОСОБА_1 (а.с.17).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач з 15 лютого 2022 року був працевлаштований, а відтак не мав права перебувати на обліку в Голосіївській районні філії КМЦЗ та отримувати матеріальне забезпечення.

Згідно довідки - розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття від 23 серпня 2022 року №163, ОСОБА_1 , якого було зареєстровано як безробітного з 29 березня 2022 року по 24 квітня 2022 року, отримав грошову допомогу за період з 29 березня 2022 року по 31 березня 2022 року у розмірі 96,77 грн. та з 01 квітня 2022 року по 22 квітня 2022 року - 733,33 грн., а всього - 830,10 грн. (а. с. 16).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц).

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач порушив умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки відповідачем було отримано незаконно допомогу по безробіттю у розмірі 830,10 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягненню з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 3028,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні за даним позовом до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти в сумі 830 (вісімсот тридцять) гривень 10 коп.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду безпосередньо.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Київський міський центр зайнятості, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47б, ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Текст судового рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя А.В. Слободянюк