Справа № 545/3962/23
Провадження № 2/545/542/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетія А.Г.

з участю секретаря Мамишевої А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Савчук О.В. звернувся до суду з позовом та прохав суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності за кожним по 1/2 частині на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності за кожним по 1/2 частині на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3200 га. Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2800 га. Посилався на те, що в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо оскільки постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з чим позивачі змушені звертатися до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача адвокат Савчук О.В. не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував з приводу задоволення позову та надав відзив, згідно якого зазначив наступне. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради заперечує у задоволенні позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради є відповідачем у справі відповідно до пункту 24 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та пункту 3.3 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N?24-753-0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в яких визначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування. Згідно пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N?24-753-0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Визначення судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим суперечить вимогам статей 46-48 ШК. оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У вказаній справі земельна ділянка та будинок знаходяться у власності спадкодавця ОСОБА_3 , за життя якого частки виділені не були. Після смерті спадкодавця його дружина спадщину прийняла, проте не оформила спадкових прав. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. у наявних матеріалах справи зазначено, що спадковий будинок має статус колгоспного двору і належить ОСОБА_3 на праві особистої власності згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05 грудня 1988 року. Колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до частини 2 статті 120 Цивільного кодексу (ЦК) УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною 2 статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В матеріалах справи наявна довідка старости Пальчиківського старостинського округу від 05.09.2023 року, де зазначено, що згідно інформації погосподарської книги N?2 села Кірове (1986-1990 р.) номер особового рахунку НОМЕР_1 , за адресою: село Кірове Полтавського району Полтавської області записаний склад сім?ї ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N? 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття 1 яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. В матеріалах справи наявна довідка старости Пальчиківського старостинського округу від 05.09.2023 року, де зазначено, що згідно інформації погосподарської книги N?3 села Кірове (2006-2010 р.) номер особового рахунку 107, разом з померлим спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з тим, у правовстановлюючому документу зазначено власником вказаного будинку лише спадкодавця ОСОБА_3 . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно інформації погосподарської книги N?2 у спірному будинку не був записаний як член сім?ї один з позивачів - ОСОБА_2 , а у правовстановлюючому документі на житловий будинок вказаний лише спадкодавець ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.46-48 ЦПК України, ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N? 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» просимо відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи по суті покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , батько позивачів, про що виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Полтавського району видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 . Родинні зв`язки позивачів і спадкодавця підтверджуються свідоцтвами про народження, копії яких додаються до позовної заяви.

До складу спадкового майна входила земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,98 га, житловий будинок в АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2800 га та 0,3200 га.

Позивачі 13 листопада 2006 році звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори за оформленням після смерті батька спадкової земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,98 га та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну ділянку.

Спадкове майно, що залишилось не оформленим належало спадкодавцю на праві приватної власності, зокрема житловий будинок на підставі свідоцтва на право особистої власності від 05.12.1988 р., земельні ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №027797 від 22.10.1997 р. Земельні ділянки внесені до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :01:002:0514 має площу 0,2500 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:002:0517 площею 0,2800 га, та інша ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:002:0516 площею 0,3200 га.

За даними рішення Кіровської сільської ради Полтавського району від 20.10.2015 р. про упорядкування адреси житловому будинку та земельній ділянці було змінено адресу спадкового будинку з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 . На підставі рішення Кіровської сільської ради від 05.02.2016 р. назву АДРЕСА_2 було змінено на АДРЕСА_4 . Тож дійсна адреса спадкового житлового будинку: АДРЕСА_1 .

На даний час позивачі мають намір оформити спадковий житловий будинок в АДРЕСА_1 , але державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2023 р. № 675/02-31. Однією з підстав для такої відмови стало те, що спадковий будинок згідно свідоцтва на право особистої власності від 05.12.1988 р. має статус колгоспного двору. Згідно довідки-виписки з погосподарської книги № 2 с. Кірове (1986-1990 р.) номер особового рахунку НОМЕР_1 за адресою с. Кірове Полтавського району Полтавської області записаний склад сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Відповідно до довідки Пальчиківського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади від 05.09.2023 р. згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_3 села Кірове за 2006-2010 роки в АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 мати позивачів, тож за вище вказаною адресою залишилися зареєстровані лише позивачі (спадкоємці).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Саме поняття колгоспного двору на даний час виключене із цивільного кодексу, тож нотаріус користуючись вимогами чинного законодавства не може видати свідоцтво про спадщину так як не існує чітко визначеного порядку видачі свідоцтва на нерухоме майно, що значиться як майно колгоспного двору.

Крім того, перешкодою для оформлення спадщини є те, що власником всього спадкового майна є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а позивачі до нотаріальної контори подали заяву про прийняття спадщини після матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Таким чином, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після чоловіка та не оформила її, а позивачі (діти спадкодавця) звернулися до нотаріуса за оформленням спадщини після матері на спадкове майно, що належало батькові.

Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову до нотконтори не надходило.

Фактично позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після своїх батьків. Як раніше зазначено, позивачі вже оформили частину спадкового майна після батька, а саме, земельну ділянку площею 4,98 га.

За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 14.09.2023 р. Приватним підприємством ПБТІ Інвентаризатор в с. Пальчиківка по вул. Центральна, 12 Полтавського району знаходиться житловий будинок А-1 загальною площею 53,3 м. кв. та житловою площею 25,9 м. кв., сарай Б, сарай В, гараж Г, літня кухня Д, сарай Е, вбиральня Ж, колодязь питний №1, ворота огорожі №3, огорожа №5. Технічний паспорту внесений до реєстру будівельної діяльності на № ТІ01:1615-8898-3319-9400. Згідно довідки ПБТІ Інвентаризатор від 23.06.2023 р № 6714 нове будівництво або реконструкція відсутні.

Отже, через те, що позивачі звернулися до нотаріуса за оформленням спадщини після матері, яка фактично прийняла але не оформила спадкове майно після свого чоловіка, а також з підстав, що спадковий житловий будинок має статус колгоспного двору, спадкоємці можуть лише в судовому порядку оформити спадкове майно як спадкоємці першої черги за законом.

Позивачі між собою досягли згоди щодо розподілу спадкового майна, а саме: житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування будинку має належати їм в рівних частках на праві спільної часткової власності, а земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства розподіляються між кожним спадкоємцем в цілому: ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,2800 га, ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,3200 га.

Згідно ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Отже, закон дозволяє змінювати частки та об`єкти спадкового майна при прийнятті спадщини але за наявності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не можливо укласти між спадкоємцями відповідну угоду.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємця за законом можливості вільно розпоряджатися майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є не порушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Як свідчить п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258-260 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) право спільної часткової власності за кожним по 1/2 частині на житловий будинок А-1 загальною площею 53,3 м. кв. та житловою площею 25,9 м. кв., сарай Б, сарай В, гараж Г, літня кухня Д, сарай Е, вбиральня Ж, колодязь питний №1, ворота огорожі №3, огорожа №4, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) право спільної часткової власності за кожним по 1/2 частині на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:002:0514 площею 0,2500 га.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0516) площею 0,3200 га.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0517) площею 0,2800 га.

Судовий збір віднести за рахунок позивачів.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: А. Г. Потетій