печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5679/24
18 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвиновій І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - Бойкініча Романа Сергійовича про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,
10 вересня 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя задоволено: встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з червня 2002 року по лютий 2022 року; визнано об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , - об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 175, 60 грн, враховуючи ухвалу про виправлення описки у резолютивній частині рішення суду від 10 вересня 2024 року.
16 вересня 2024 року представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат у справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме понесені витрати на правову допомогу у розмірі 53 000, 00 грн.
Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.
Згідно актом № 1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги, адвокат Бойкініч Р. С., з яким позивач ОСОБА_1 уклала договір про надання правничої допомоги від 17 листопада 2023 року № 17/11/2023, понесені витрати на професійну правничу допомогу становлять суму у розміру 53 000, 00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 17/11/2023 від 17 листопада 2023 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 25 квітня 2018 року, ордером про надання правничої допомоги від 21 березня 2024 року /а. с. 12-16, 17, 18/ та актом № 1 приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2024 року, яку додано до заяви про розподіл судових витрат у справі від 14 вересня 2024 року.
Такий детальний опис робіт містить інформацію про те, які послуги були надані, витрачений час, коли саме вони були надані, у відповідності до укладеного договору про надання правничої допомоги від 17 листопада 2023 року.
Виходячи з норм, передбачених статтею 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, перевіривши матеріали справи й оцінивши викладені сторонами доводи своїх позицій, суд дійшов висновку про обґрунтованість і співмірність витрат на правову допомогу у заявленому стороною позивача розмірі.
Відтак, додатковим рішенням про стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє заяву представника позивача.
Окрім цього, враховуючи, що при поданні позовної заяви до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 16 351, 20 грн, 50 % (8 175, 60 грн) якого присуджено стягнути з відповідача на користь позивача, інші 50 % підлягає поверненню з Державного бюджету на користь позивача, згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 1-23, 43, 49, 133-141, 246, 261, 270, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 - Бойкініча Романа Сергійовича про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 53 000, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Суддя І. В. Литвинова