Справа № 212/5788/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У червні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4435075, за яким ТОВ «Авентус Україна» надало позивачу кредит у сумі 8 200,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку останнього, строком на 30 днів (до 07.08.2021 року), який в подальшому був автопролонгований. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані відсотки за користування ними. 21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 26 896,00 гривень, з яких: 8 200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 696,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. У зв`язку із простроченням виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідачу було нараховано інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по квітень 2024 року у сумі 7 638,46 гривень, та 3% річних у сумі 1 910,36 грн.
На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36 444,82 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 200,00 грн., суми процентів за користування кредитом у розмірі 18 696,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 638,46 грн, 3% річних у розмірі 1 910,36 грн. А також просить стягнути з відповідача суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 422,41 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
30 липня 2024 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у справі та відсутності у суду підтвердження про отримання відповідачем повідомлення про розгляд справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до статті 247 частини 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4435075 (далі Договір). (а.с. 17-21)
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит в сумі 8 200,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк до 30 днів (до 07.08.2021 року). (п.п. 1.3., 1.4.).
Пунктом 1.5.1. передбачено, що за користування кредитними коштами сплачуються відсотки. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2. Договору або автопролонгація відповідно до п. 4.3. Договору. Знижена процентна ставка 0,01 % застосовується відповідно до умов, передбачених п. 1.5.2 Договору.
Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С286375».
07.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.3 договору кредитний договір було пролонговано, а строк дії кредитного договору продовжено на 90 днів.
21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу належне ТОВ «Авентус Україна» право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», згідно з Реєстром боржників. (а.с. 42-46)
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору №4435075 в загальній сумі 26 896,00 грн, з яких: 8 200,00 грн - заборгованість за кредитом, 18 696,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 26)
Отже, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до відповідача ОСОБА_1 щодо належного виконання останнім всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» на підставі кредитного договору №4435075, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору. (а.с. 12)
Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Матеріалами справи встановлено, що 08.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4435075 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 8 200,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів, з терміном погашення 07.08.2021 року, зі сплатою відсотків 1,90% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту №4435075 підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.
Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору №4435075 від 08.07.2021 року, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 8 200,00 грн кредиту.
Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку) (а.с. 72-80), який узгоджується з умовами Кредитного договору і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.
Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію.
Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1)
Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.
Відтак згідно наданої картки обліку Договору (розрахунку заборгованості), заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 26 896,00 грн, з яких: 8 200,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 696,00 грн заборгованість за процентам.
21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №21-06/2022, на підставі якого, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4435075 від 08.07.2021 року перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».
Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором №4435075 від 08.07.2021 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.
Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 26 896,00 грн підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.
Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.
За таких обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.
Позивачем було враховано п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та вірно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, який міститься в позовній заяві, за період після спливу строку кредитування та по 20.05.2024 року. Так, суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 638,46 грн та 3% річних у розмірі 1 910,36 грн.
Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 10 000, 00 грн.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,41 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204, 207, 512, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 639, 1048, 1054, 1055, України, Закон України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором №4435075 від 08.07.2021 року у загальному розмірі 36 444,82 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 200,00 грн., суми процентів за користування кредитом у розмірі 18 696,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 638,46 грн, 3% річних у розмірі 1 910,36 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн та витрати на сплачений судовий збір у розмірі 2 422,41 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 17 вересня 2024 року.
Суддя: О. Н. Борис