Номер провадження: 22-ц/813/2078/24
Справа № 496/3329/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №496/3329/19 за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями ради, за апеляційною скаргою Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року у складі судді Бурана В.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 30 серпня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в справі №420/5228/18 визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №496-УП від 26 червня 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов`язано Нерубайську сільську раду вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Нерубайської сільської ради. Однак, рішенням Нерубайської сільської ради від 04 червня 2019 року №655-УП йому ОСОБА_1 знову відмовлено у виділення земельної ділянки. Вважає, що тим самим сільська рада відмовилась виконувати рішення суду у справі №420/5228/18, яке в силу положень Конституції України є обов`язковим до виконання.

Позивач ОСОБА_1 просив на підставі статей 1173, 1174 ЦК України стягнути з УДКС України в Біляївському районі Одеської області з рахунку Нерубайської сільської ради на його користь на відшкодування завданої йому шкоди 400000,00 грн. (матеріальні збитки в розмірі 390000,00 грн., що рівно вартості земельної ділянки на території ради у рази придбання; моральна шкода в розмірі 10000,00 грн.) (т.1 а.с.1-2, 141).

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.26-27).

Відповідач Нерубайська сільська рада позов не визнала, зазначивши у відзиві, що судовим рішенням у справі №420/5228/18 Нерубайську сільську раду було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення йому земельної ділянки; у судовому рішенні не йшлося про виділення земельної ділянки. На пленарному засіданні Нерубайської сільської ради 04 червня 2019 року в порядку виконання судового рішення розглянуто заяву ОСОБА_1 про виділення йому земельної ділянки та прийнято рішення про відмову. Отже, судове рішення у справі №№420/5228/18 сільською радою виконано, питання виділення земельної ділянки розглянуто (т.1 а.с.36-39).

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив (т.1 а.с.44-46).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року провадження в справі №496/3329/19 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі 420/6192/19 за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради від 04 червня 2019 року №655-УП (т.1 а.с.112-113).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2021 року провадження у справі №496/3329/19 поновлено (а.с.125).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року позов задоволено; стягнуто з Нерубайської сільської ради на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданих незаконними діями сільської ради майнової шкоди 390000,00 грн., моральної шкоди 10000,00 грн.; стягнуто з Нерубайської сільської ради на користь держави судовий збір в загальній сумі 4668,40 грн. (т.1 а.с.235-242).

Висновок суду мотивовано тим, що Нерубайська сільська рада незважаючи на скасування рішення ради та зобов`язання розглянути питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки, не розглянула питання про виділ земельної ділянки, рішення залишилось не виконаним, що й змусило позивача звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди. Факт не виконання рішення суду відповідачем внаслідок чого позивач змушений був придбати земельну ділянки самостійно, встановлений. Такі дії ради завдали позивачу незручностей, розчарування, негативні емоції. Позивач як громадянин країни, що мав право звернутись до Нерубайської сільської ради з питанням надання земельної ділянки, рада мала обов`язок розглянути це питання в строки, визначені законом, вимоги позивача у передбачений законом спосіб не були вирішені.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року (описку виправлено ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Нерубайської сільської ради на рішення суду.

В апеляційній скарзі Нерубайська сільська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.16-42).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Рішенням від 20 грудня 2018 року у справі №420/5228/18 визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради від 26 червня 2018 року №496-УП в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язано раду вирішити питання про виділення ділянки площею 0,1 га на території ради. Рішення набрало законної сили 20 січня 2019 року. На виконання рішення суду радою розглянуто питання про виділення земельної ділянки, за результатами розгляду прийнято рішення від 04 червня 2019 року №655-УП про відмову у виділенні земельної ділянки, що також було оскаржено у судовому порядку. Право громадян на набуття у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації можливе виключно на підставі рішення компетентного органу, визначеного статтею 122 ЗК України за умови дотримання процедури, встановленої статтею 118 ЗК України. Законодавством не передбачено використання громадянином такого права у такий альтернативний спосіб як надання грошової компенсації у разі його не реалізації. Відповідач не позбавляв позивача гарантованого йому статтею 116 ЗК України права на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Висновки суду, що відповідач зобов`язаний був розглянути питання щодо виділення позивачу земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації у зв`язку з чим завдав позивачу майнової шкоди у розмірі 390000,00 грн., зроблені за неправильного застосування статей 116, 118 ЗК України та суперечать практиці Верховного Суду що їх застосування. Суд неправильно застосував статті 22, 1166, 1173 ЦК України та статтю 152 ЗК України. Необхідною підставою для притягнення органу влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою, при цьому довести наявність цих трьох умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Позивачем не наведено наявності одночасно вказаних умов, які б свідчили про понесення ним шкоди; на момент звернення до суду відсутнє судове рішення, яким би було визнано протиправним рішення ради від 04 червня 2019 року №655-УП. Крім того, ні рішенням ради від 26 червня 2018 року №496-УП, ні рішенням ради від 04 червня 2019 року №655-УП не було завдано позивачу шкоди, в тому числі майнової у розмірі 390000,00 грн. Набуття ОСОБА_1 у власність будь-якої земельної ділянки на підставі правочину не позбавило його права набути у власність земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації за умови дотримання ним вимог статті 118 ЗК України. Позивач не може використовувати будь-які способи захисту права на земельну ділянку, яку він бажав приватизувати, оскільки, фактично земельна ділянка навіть не є об`єктом цивільного обороту, так як не була сформована. Задовольняючи позовні вимоги, суд визначив розмір майнової шкоди на підставі недопустимих доказів, оскільки, в силу законодавства визначення вартості землі внаслідок виділення земельних ділянок у власність із земель комунальної власності чи завдання майнової шкоди власникам земельної ділянки може проводитися виключно на підставі нормативної та експертної грошової оцінки землі, яка проводиться особами, які відповідають передбаченим статтею 7 Закону України «Про оцінку землі» кваліфікаційним вимогам.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує пропуском строку на оскарження судового рішення; відзив не містить доводів по суті скарги (т.2 а.с.73-75).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 звернувся до Нерубайської сільської ради з заявою від 23 жовтня 2017 року №398/10 про виділення земельної ділянки.

14 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Нерубайської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки, додавши викопіювання з кадастрового реєстру бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішенням Нерубайської сільської ради №496-УП від 26 червня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) згідно статті 118 ЗК України (не зазначено місце розташування земельної ділянки) (т.1 а.с.10).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в справі №420/5228/18 рішення Нерубайської сільської ради №496-УП від 26 червня 2018 року в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) визнано протиправним та скасовано; зобов`язано Нерубайську сільську рад вирішити питання про виділення ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради (т.1 а.с.5-8).

Рішенням Нерубайської сільської ради №655-УП від 04 червня 2019 року за результатами розгляду на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в справі №420/5228/18 питання про виділення ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради вирішено відмовити ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради у зв`язку з невідповідністю графічного зображення розташування земельної ділянки генеральному плану с. Нерубайське Біляївського району Одеської області (т.1 а.с.11).

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до Нерубайської сільської ради цивільний позов про відшкодування на підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України майнової шкоди в розмірі 390000,00 грн. (матеріальні збитки в розмірі 390000,00 грн., що рівно вартості земельної ділянки на території ради у рази придбання), моральна шкода в розмірі 10000,00 грн.

За змістом вимог ОСОБА_1 ним заявлено вимоги про відповідальність за шкоду, завдану незаконними, за доводами позивача, діями органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення про відмову у виділенні земельної ділянки.

Відповідно до положень статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Цивільний кодекс України врегулював питання відшкодування шкоди, завданої актами влади у трьох статтях глави 82; це статті 1173 ЦК «відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування», стаття 1174 ЦК «відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування», стаття 1175 ЦК «відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності».

Правовідносини позадоговірної відповідальності, врегульовані статтями 1173, 1174 ЦК України, передбачають спеціальні підстави відповідальності, що відображають характер протиправних дій і конкретизацію суб`єкта, що їх безпосередньо вчиняє. До них належать: 1)заподіяння шкоди незаконними діями в галузі адміністративного управління; 2)заподіяння шкоди діями службової особи.

Відповідно до статей 1173, 1174, 1175 ЦК України шкода, заподіяна органами державної влади, органами місцевого самоврядування, посадовими або службовими особами зазначених органів відшкодовується державою, органами місцевого самоврядування; від імені держави, органів місцевого самоврядування, як правило, виступають відповідні фінансові органи, зокрема, державне казначейство. Певними особливостями характеризується така загальна умова відповідальності, як протиправність актів влади; статті 1173, 1174, 1175 ЦК України говорять про «незаконні» рішення, дію чи бездіяльність органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб, а також про прийняття вищезазначеними органами «незаконного» нормативно-правового акта, який було скасовано. Незаконними є діяння або нормативно-правові акти, які суперечать не тільки законом, а й іншим правовим актам. Такі діяння можуть мати різноманітні види та форми, ними можуть бути різні накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи, які підлягають обов`язковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані. Переліку незаконних діянь, які можуть породжувати передбачені статтями 1173, 1174, 1175 ЦК деліктні зобов`язання, законодавство України не містить, отже, ними можуть бути будь-які дії, акти тощо, але за умови, що вони прийняті при здійсненні вищезазначеними органами, їх посадовими або службовими особами своїх повноважень.

Стаття 1167 ЦК України (відшкодування моральної шкоди), рівно як і статті 1166 ЦК України (відшкодування майнової шкоди) є загальними. Виходячи зі змісту заявлених вимог про відповідальність за шкоду, завдану діями органу місцевого самоврядування, спеціальною підставою відповідальності є стаття 1173 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовує діями органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення №655-УП від 04 червня 2019 року про відмову у виділенні земельної ділянки і тим самим фактично відмовився виконувати рішення суду від 26 червня 2018 року у справі №420/5228/18.

Обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтував вимоги про відшкодування шкоди, не надають підстав для задоволення заявлених вимог.

Так, надання громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, врегулювано Земельним кодексом України. Нерубайська сільська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого належить вирішення питання надання громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( з передачею у власність) в межах населених пунктів із земель житлової забудови комунальної власності територіальної громади на території сільської ради.

В порядку здійснення повноважень у галузі земельних відносин сільська рада приймає рішення.

ОСОБА_1 звернувся до Нерубайської сільської ради для надання йому земельної ділянки для житлової забудови.

Нерубайська сільська рада в межах компетенції розглянула заяву ОСОБА_1 та за результатами розгляду прийняла рішення №496-УП від 26 червня 2018 року про відмову у виділенні земельної ділянки.

За наслідками оскарження ОСОБА_1 рішення ради №496-УП від 26 червня 2018 року судом прийнято рішення від 20 грудня 2018 року в адміністративній справі №420/5228/18, яким оскаржуване рішення ради визнано протиправним та скасовано, зобов`язано раду вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки для житлової забудови на території ради.

Нерубайська сільська рада судове рішення від 20 грудня 2018 року у справі №420/5228/18 виконана, питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки ще раз розглянула та за результатами розгляду в межах компетенції прийняла рішення №655-УП від 04 червня 2019 року, незгода з яким не надає ОСОБА_1 підстави вимагати відшкодування заявленої ним шкоди.

Виділення земельної ділянки не є компетенцією суду. Судовим рішенням у справі №420/528/18 раду не зобов`язано безспірно надати ОСОБА_1 земельну ділянку. ОСОБА_1 судове рішення тлумачить не вірно.

Нерубайська сільська рада рішення №655-УП від 04 червня 2019 року прийняла в порядку виконання судового рішення у справі 420/5229/18.

Саме по собі скасування судовим рішенням у справі №420/5229/18 рішення Нерубайської сільської ради №496-УП від 26 червня 2018 року та послідуюче прийняття Нерубайською сільською радою рішення №655-УП від 04 червня 2019 року не має наслідком відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України.

Наявність підстав цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України не доведена.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Витрати Нерубайської сільської ради на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 7002 грн.60 коп. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Справа в провадженні суду першої інстанції з серпня 2019 року, суду апеляційної інстанції з серпня 2023 року, призначалась до розгляду на 18 квітня 2024 року, 27 червня 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…». На 27 червня 2024 року учасники справи повідомлені завчасно, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 червня 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями ради, - відмовити.

Витрати Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області () на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 7002 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова