Справа № 211/2677/21
Провадження № 2/211/2007/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі С.М. Зоріній

у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Криворізького державного педагогічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач Криворізький державний педагогічний університет (далі КДПУ) звернувся до суду з позовом, який в послідуючому уточнив до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, вказавши, що 23 серпня 2019 року між сторонами було укладено договір № 145 про надання місця для проживання в гуртожитку. Відповідачу видано ордер на житлову площу в гуртожитку серії 3 № 125 від 23.08.2019 року, який є єдиною підставою для вселення в надану житлову площу, відповідно до якого відповідачу була надана житлова площа в гуртожитку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 18,0 кв.м., де дозволено проживання до 31.08.2020. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором № 145, порушуючи п. 5.3 вказаного договору, за відповідачем утворилась заборгованість за проживання в сумі 29677,29 грн., про що їй направлена письмова претензія. Тому суму основного боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 31620,57 грн., 3% річних в сумі 1762,24 грн. та пеню в сумі 1991,70 грн. просить стягнути з відповідача.

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вказував, що відповідач була повідомлена про умови оплати за проживання в гуртожитку, періодичність оплати була відповідачеві зрозуміла, вона розуміла та володіла інформацією про умови та періодичність та ціну оплати за гуртожиток. Тим більше відповідач не заперечує проти того, що вона користувалася та проживала у вказаному житловому приміщенні. Відповідач просторочила оплату за проживання в гуртожитку. Нарахування пені та 3 % річних є законним та обгрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечував проти позову, просив врахувати письмові пояснення та надані матеріали по справі, зокрема довідку про вже стягнуту суму боргу з відповідача в розмірі 11532, 79 грн., вважає, що позивачем не надано доказів суми боргу за проживання в гуртожитку, оплата встановлюється університетом щомісяця, позивачем не підтверджено нічим суму боргу. Договір з університетом не має ціни. З приводу 3% річних та пені, відповідач вважає суми взагалі не обгрунтованими. Договір не містить строків, а тому неможливо визначити моменту прострочення платежу, а отже неможливо нарахувати пеню та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом, 23 серпня 2019 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» в особі ректора Шрамка Я.В., як університетом, та ОСОБА_1 , як мешканкою, було укладено договір № 145 про надання місця для проживання в гуртожитку (а.с. 4-5 копія договору).

Предметом договору є надання університетом мешканцю блоку сімейного сектору гуртожитку, який складається з однієї кімнати площею 18,00 кв.м. для проживання на умовах, які визначені цим договором (розділ 1 договору).

Згідно розділу 2 договору, поселення мешканця в гуртожиток здійснюється на підставі ордера на жиле приміщення № 125 серії 3 від 23.08.2019 року, виданого КДПУ, обладнане майном згідно з актом прийому-передачі.

Підставою для укладення договору найму житла у гуртожитку незалежно від форми власності є спеціальний ордер, який видається в порядку, передбаченому статтею 129 Житлового Кодексу УРСР.

На виконання зазначеного відповідачу було видано ордер на житлову площу в гуртожитку (а.с. 6 - копія ордеру) зі строком поселення до 31серпня 2020 року.

Предметом договору найму у гуртожитку, у залежності від його виду, є кімната, її частина або ліжко-місце. Договір найму з мешканцем гуртожитку включає також елементи договорів про надання послуг, зберігання, виконання робіт тощо. Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Слід зазначити, що пунктом 10 статті 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4вересня 2008року №500-VI встановлення плати за проживання у гуртожитку та за участь в утриманні місць загального користування та прибудинкової території віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування незалежно від виду жилої площі у гуртожитку (яка перебуває у відособленому користуванні або ліжко-місце).

Експлуатацію гуртожитку здійснює житлово-експлуатаційна організація, а за її відсутності підприємство, установа, організація, у віданні якого перебуває гуртожиток, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76.

Згідно пункту 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015№ 84, чинного на момент виникнення правовідносин (втрата чинності 02.01.2019), особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує кошти за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку.

Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги (пункт 7 Положення).

Аналогічні положення викладені в Примірному положенні про користування гуртожитками, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20червня 2018р.№ 498, відповідно до пункту 15 якого особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму(оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії,послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Відповідно до пункту 5.3 договору № 145 від 23.08.2019 року, мешканець зобов`язаний своєчасно вносити плату за проживання в гуртожитку в розмірі, встановленому університетом відповідно до зайнятої житлової площі.

Розмір плати за проживання в гуртожитку встановлюється університетом щомісячно, в залежності від площі, яку займає мешканець, обсягу спожитих комунальних послуг мешканцями гуртожитків, чинних тарифів на комунальні послуги. (пункт 5.1 договору).

Як вбачається зі звіту по студентам по оплаті за гуртожиток (а.с.21), ОСОБА_1 порушила умови договору в частині своєчасної та повної оплати за проживання в гуртожитку, борг на кінець періоду складає 28677,29 грн., про що ОСОБА_1 претензією № 61 повідомлялось за місцем реєстрації (а.с. 12 копія претензії).

Доказів на спростовування зазначеного відповідачем не надано.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 626 , статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому з врахуванням зазначеного вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за проживання обґрунтовані .

Згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат та суми пені, нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 22-23).

Доказів невірного розрахунку, або контррозрахунку відповідачем не надано.

В матеріалах справи є довідка видана начальником Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) О. Масловою, відповідно якої, у провадженні державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 69603204 від 12.08.2022 року з виконання виконавчого листа по справі № 211/2677/21 від 21.02.2022 року виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Криворізького державного педагогічного університету боргу в сумі 37644,51 грн. В результаті проведення примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь Криворізького державного педагогічного університету було вже стягнуто частину боргу в сумі 11532,79 гривень. 28.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження так як було скасовано заочне рішення по справі № 211/2677/21.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

А саме, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Криворізького державного педагогічного університету суму основного боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 20087, 78 грн. (з розрахунку 31620, 57 грн. - 11532,79 грн.), стосовно 3% річних в сумі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 24 коп., та пені в сумі 1991 (однієї тисячі дев`ятсот дев`яносто одної) гривні 70 коп., суд не вбачає підстав для перерахунку, так як сума 11532,79 грн. стягнута в порядку виконання рішення, а не до пред`явлення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, в сумі 1529,94 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 509, 525 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

Позов Криворізького державного педагогічного університету - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Криворізького державного педагогічного університету (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 54), суму основного боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 20087 ( двадцять тисяч вісімдесят сім ) гривень 78 коп., 3% річних в сумі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 24 коп., пеню в сумі 1991 (однієї тисячі дев`ятсот дев`яносто одної) гривні 70 коп. та судовий збір в сумі 1529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 94 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя: Н. О. Сарат