Справа № 643/1076/24
Провадження № 2/643/1518/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання Куліш А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на нерухоме майно, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до АТ «Мегабанк» (адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців 17) про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов вмотивовано тим, що 18 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), укладено Договір купівлі-продажу машиномісця, посвідчений 18.06.2021р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 1196.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору, Продавець передає у власність Покупця машиномісце № 59 в підвалі житлового будинку літ. А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 , а Покупець набуває власність на машиномісце та зобов`язується сплатити за нього обговорену грошову суму. Згідно з п. 2.1. Договору загальна ціна Договору складає 200 000,00 грн., без ПДВ згідно ст. 197.12 Податкового Кодексу України, які Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю до 31 червня 2022р. Відповідно до п.2.3. Договору підставою виникнення права власності у Покупця, є повна сплата покупцем ціни за машиномісце, що підтверджується підписанням Продавцем заяви про повний розрахунок з ним. Право власності виникає у Покупця з моменту реєстрації.

ОСОБА_1 до початку військової агресії рф за Договором сплачено 125 920,00 грн., на момент початку військової агресії рф залишок платежів за Договором становив 74 080,00 грн. Як зазначає позивач, затримка у здійсненні залишку платежів Покупцем була викликана обставинами непереборної сили, оскільки з перших годин війни місто Харків опинилося в центрі безпосередніх бойових дій, в наслідок чого також зупинилась робота Банку та його відділень у Харкові. Після початку війни також банк зупинив свою діяльність в наслідок визнання його неплатоспроможним, тому здійснення оплати за реквізитами Договору було неможливим.

Покупець звернувся до Продавця з письмовою заявою від 21.11.2023р., у якій повідомляв, що він має намір сплатити залишок платежів за Договором та завершити оформлення права власності на машиномісце за ним.

В зв`язку з чим Покупець просив Продавця:

- підтвердити залишок платежів за Договором у розмірі 74 080,00 грн.;

- повідомити реквізити рахунку АТ «Мегабанк», на який він може перерахувати залишок платежів за Договором;

- повідомити про спосіб, час і місце здійснення оформлення права власності на машиномісце № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , як законним Покупцем;

- здійснити державну реєстацію права власності машиномісце № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 за Покупцем ОСОБА_1 .

Письмова заява від 21.11.2023р. була направлена поштою на адресу Продавця і згідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана Продавцем/відповідачем 24.11.2023р.

У відповідь на дану заяву банк повідомив покупця листом від 13.12.2023 вих.№ 13437, що беручи до уваги приписи норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме порядок продажу майна (активів) банку, що ліквідується, у АТ «МЕГАБАНК» відсутні правові підстави для відчуження нерухомого майна банку, а саме даного машиномісця, оскільки з метою дотримання справедливості та прозорості усі аукціони з продажу активів банків, що ліквідуються, відбуваються винятково у системі «ProZorro.Продажі» в порядку та на умовах, визначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно вимог чинного законодавства, та як наслідок у банку відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на вказане машиномісце за третіми особами без дотримання вище зазначених процедур.

Отже, Банк права Покупця не визнає та не повідомив про реквізити для здійснення оплати залишку платежів за договором.

За таких обставин позивач 05.01.2024 здійснив останній платіж на рахунок продавця, зазначений на офіційному сайті АТ «МЕГАБАНК» у розмірі 74 080,00 грн.

Таким чином, до моменту подання позову, покупцем було здійснено оплату на користь продавця на виконання умов укладеного договору у загальній сумі 200 000,00 грн., що є повною сплатою за умовами договору і не заперечується відповідачем.

Як зазначає позивач, після здійснення ним повного розрахунку за договором, відповідач продовжує ухилятись від здійснення оформлення права власності за ним і фактично не визнає право власності, набуте Покупцем за договором, що і стало підставою для подання позову. Позивач просить суд його власником машиномісця № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Представник відповідача АТ «МЕГАБАНК» - адвокат Бериндя О.О. позов не визнає, посилаючись на наступні обставини.

02.06.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 261-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних». У подальшому, Правлінням Національного Банку України прийнято рішення від 21.07.2022 № 362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МЕГАБАНК» (копія рішення додається), на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «МЕГАБАНК» з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «МЕГАБАНК» провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків ОСОБА_3 строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

Таким чином, починаючи з 22.07.2022 АТ «МЕГАБАНК» перебуває в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку.

Відповідач факт укладення договору визнає, але зазначає про порушення позивачем умов договору,а саме: «продаж машиномісця за домовленістю сторін вчиняється за 200 000,00 грн.…, які покупець зобов`язаний сплатити продавцю до 31 червня 2022 р. шляхом перерахування або внесення грошових коштів (п. 2.1. договору)»; «за домовленістю сторін підставою виникнення права власності у покупця, є повна сплата покупцем ціни за машиномісце, що зазначене у п. 2.1. цього договору, що підтверджується підписанням продавцем заяви про повний розрахунок з ним. Право власності виникає у покупця з моменту реєстрації».

Посилаючись на порушення покупцем умов договору в частині своєчасної оплати продавцю всієї суми договору (200 000,00 грн.) у строк до 31 червня 2022 р., зазначає, що підставою виникнення права власності у покупця, є повна сплата покупцем ціни за машиномісце, що зазначене у п. 2.1. цього договору, що підтверджується підписанням продавцем заяви, а такої дії (підписання відповідної заяви) банком вчинено не було, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно (машиномісце).

Також зазначає, що беручи до уваги приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме порядок продажу майна (активів) банку, що ліквідується, у АТ «МЕГАБАНК» відсутні правові підстави для відчуження нерухомого майна банку, а саме машиномісця № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ «А-24», загальною площею 15,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки з метою дотримання справедливості та прозорості усі аукціони з продажу активів банків, що ліквідуються, відбуваються винятково у системі «ProZorro.Продажі» в порядку та на умовах, визначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно вимог чинного законодавства, та як наслідок у банку відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на вказане машиномісце за третіми особами без дотримання вище зазначених процедур.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Кустова Т.В. правову позицію відповідача підтримала та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

18 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), укладено Договір купівлі-продажу машиномісця, посвідчений 18.06.2021р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 1196, предметом якого є машиномісце № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ. А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Сторонами не заперечується факт укладення договору, в той же час є суперечності щодо наслідків здійснення позивачам повної оплати з порушенням визначеного договору строку до 31 червня 2022р.

Судом приймається до уваги, що затримка у здійсненні останнього платежу Покупцем була викликана тим, що з перших годин війни місто Харків опинилося в центрі безпосередніх бойових дій, в наслідок чого також зупинилась робота Банку та його відділень у Харкові, що э обставинами непереборної сили.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

З урахуванням ч. 2 ст. 263 Цивільного кодексу України, в зв`язку з війною, яка є обставиною непереборної сили, встановленою частиною першою цієї статті, строк виконання зобов`язань зупиняється на весь час існування цих обставин, тому строки оплати грошових коштів позивачем було порушено з поважних причин.

Суд критично розцінює доводи позивача про обставини розпочатої процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» з 22.07.2022 по 21.07.2025, які не можуть мати зворотної сили та впливати на правовідносини, що виникли до цього моменту. Як вбачається з наявних у справі доказів, Договір купівлі-продажу машиномісця був укладений 18 червня 2021 року, а отже до початку процедури ліквідації банку, тому зміна його умов не може відбуватися в наслідок зміни статуса відповідача.

Так само не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що усі аукціони з продажу активів банків, що ліквідуються, відбуваються винятково у системі «ProZorro.Продажі» в порядку та на умовах, визначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно вимог чинного законодавства, оскільки це стосується договорів, укладених після початку процедури ліквідації банку, до яких спірний договір не належить.

Крім цього, згідно до дійсної судової практики, при неповному розрахунку за договором купівлі-продажу належним способом захисту права є стягнення недоотриманих коштів, а не, наприклад, розірвання договору і повернення придбаної речі.

Посилання відповідача на те, що покупцем порушені умови договору в частині своєчасної оплати продавцю всієї суми договору, як на підставу відсутності правових підстав задоволення позовних вимог, є недоречним та не може бути прийнято до уваги, з урахуванням того, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі N 194/342/15-ц, з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08 вересня 2020 року у справі N 916/667/18 (провадження N 12-145гс19) зазначив, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем факт повної оплати позивачем суми договору до моменту подання позову і суд оцінює не здійснення відповідачем передбачених договором дій щодо реєстрації права власності за позивачем, як ухилення від виконання ним умов договору.

Після здійснення позивачем повного розрахунку за договором, відповідач продовжує ухилятись від здійснення оформлення права власності за позивачем та не визнає право власності, набуте позивачем за договором.

В той же час, в межах виконання Договору машиномісце фактично передано позивачу у володіння та знаходяться в користуванні у позивача, позивачем сплачено повну вартість машиномісця у сумі 200 000,00 грн., згідно до пункту 4.5. Договору, з моменту його підписання позивач зобов`язаний нести відповідальність по утриманню машиномісця, а також відповідати за належний стан машиномісць. Ризик випадкової загибелі або пошкодження машиномісця, несе позивач з моменту підписання цього Договору.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування у особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/675/15, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст. 334 ЦК України).

Статтею 182 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п.9 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Разом з тим, абз. 6) п.1 ч.2 ст.9 вказаного закону встановлено, що Державний реєстратор встановлює наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Таким чином, вказаною нормою передбачена можливість проведення державної реєстрації права власності тільки після виконання умов правочину, зокрема, після проведення повного розрахунку за нерухоме майно, що також передбачено в п.2.3 договору.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 707/807/21 від 14 вересня 2022 року.

Відповідно до п.2.3 Договору сторони домовилися, що право власності на квартиру підлягає державній реєстрації тільки після повної сплати покупцем ціни за машиномісце, яка зазначена у п. 2.1. цього договору.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивачем було в повному обсязі оплачено вартість машиномісця, однак право власності за останнім зареєстровано не було.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору, та виконання їх у повному обсязі позивачем, він набув право власності на спірне нерухоме майно, та право його зареєструвати у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), таке положення передбачене статтею 610 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Тобто, за правочином, укладеним між позивачем та відповідачем, позивач отримав у власність індивідуально визначене умовами договору нерухоме майно з усіма притаманними йому властивостями.

Питання набуття права власності на нерухоме майно регулюється цивільним законодавством.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В області цивільного права, що регулює різноманітні та динамічні відносини економічного обороту, цивільні права й обов`язки найчастіше виникають у результаті цілеспрямованих і правомірних дій фізичних та юридичних осіб.

Цивільним кодексом України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Поняття правочину визначено Цивільним кодексом України.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Стаття 210 ЦК України передбачає державну реєстрацію правочинів у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Враховуючи укладення сторонами договору, що містить всі істотні умови договору купівлі-продажу, та його нотаріальне посвідчення, право власності на машиномісце виникло у позивача, проте не було зареєстровано.

Як зазначається у численних постановах Верховного суду, до регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать: визнання права власності (стаття 392); витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388); усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391); заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386); визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393); зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності позивача на машиномісце не визнається відповідачем. Відповідно до п.2.3. Договору підставою виникнення права власності у Покупця, є повна сплата покупцем ціни за машиномісце, що підтверджується підписанням Продавцем заяви про повний розрахунок з ним. Право власності виникає у Покупця з моменту реєстрації.

Загальна вартість машиномісця становить 200 000,00 грн., яка сплачена позивачем в повному обсязі, тому права позивача підлягають захисту шляхом офіційного визнання власником машиномісця № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 що є найбільш оптимальним, справедливим та дієвим способом відновлення порушених прав позивача, який передбачено законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89, 258-273 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 202, 203, 392, 509, 525, 629, 640, 655-657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , (паспорт НОМЕР_3 , виданий Буським РВ УМВС України в Львівській області 25 лютого 2000 року), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , власником машиномісця № НОМЕР_1 в підвалі житлового будинку літ А-"24", загальною площею 15,3 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, поверх 7, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , (паспорт НОМЕР_3 , виданий Буським РВ УМВС України в Львівській області 25 лютого 2000 року понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 000 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Майстренко О.М.