Провадження №: 6/336/595/2024
10 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №336/6737/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини -
Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Калініна-Заєць Ю.М., звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 17 липня 2024 року у справі № 336/6737/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1 /4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заяви вказує, що вказаний судовий наказ підлягає визнанню таким що не підлягає виконанню у зв`язку із тим, що 24 лютого 2017 року між Заявником та Стягувачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із Стягувачем, спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. У зв`язку із різними поглядами на життя шлюб сторін був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2023 року. 03 жовтня 2023 року між Сторонами укладено Договір щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини. Так відповідно до пункту 2 Відповідач взяв на себе зобов`язання щодо добровільної сплати аліментів щомісяця у розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахунку грошових коштів кожного місяця до 20 числа на поточний рахунок позивача. Договір посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.В. Запорізького нотаріального округу Запорізької області та зареєстрований в реєстрі № 3765 . Таким чином, спір щодо сплати аліментів між сторонами вирішений у добровільному порядку, укладений нотаріальний Договір. Пропозицій щодо внесення змін до договору або його розірвання сторони не порушували. Договір залишається діючим. Після укладання Договору Заявник виконував умов договору ті здійснював щомісячні платежі на утримання дитини, на підтвердження чого надав квитанції про виконання умов договору. Таким чином ОСОБА_1 не порушував умови договору та кожного місяця сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим відсутні підстави для видання судового наказу про стягнення аліментів.
Сторони в судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч.3 ст.432 ЦПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Від ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що нею було подано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовна заява про розірвання договору між батьками про сплату аліментів, справа №336/8259/24. Остання вважає, що справи пов`язані між собою і до вирішення справи №336/8259/24 неможливо розглянути питання про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі якщо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та Єдиного державного реєстру судових рішень по справі №336/8259/24 відсутня інформація про відкриття провадження у справі.
Імператив зупинення провадження у справі, закріплений у положеннях ст. 251 ЦПК України, викликаний неможливістю розглядати справи без достатніх доказів, адже законодавством передбачено, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. На думку суду в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення питання про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Окрім того, суд звертає увагу, що на момент винесення судового наказу, догорів між батьками про сплату аліментів, розірвання якого є предметом спору по справі №336/8259/24 був чинний.
Таким чином, зупинення провадження по справі з підстав пов`язаності між собою справи №336/8259/24 та заяви про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не виправдовуватиме мету вчинення такої процесуальної дії, а тому у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з цих підстав слід відмовити.
Дослідивши обґрунтованість заяви, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Згідно ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
03 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини. Так відповідно до пункту 2 ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання щодо добровільної сплати аліментів щомісяця у розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахунку грошових коштів кожного місяця до 20 числа на поточний рахунок ОСОБА_2 аліменти сплачуються на умовах цього Договору з моменту його укладання і до досягнення дитиною 16 років. Сторони домовились що відповідно до п. 2.1. Договору починаючи з 01 січня 2025 року розмір аліментів підлягає щорічній індексації у розмірі 10 відсотків.
Відповідно до пункту 7 Договору визначено що, всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього Договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України.
Пунктом 8 Договору встановлено що, за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткової угоди, посвідченої нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішуються в судовому порядку.
Згідно до пункту 9 Договору встановлено що у випадку суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану сторін та у разі недосягнення згоди про зміну або розірвання цього договору, а також у випадку порушення його умов кожна сторона має право звернутися до суду з позовом про зміну або розірвання договору. Договір посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.В. Запорізького нотаріального округу Запорізької області та зареєстрований в реєстрі № 3765 .
17.07.2024 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя справа № 336/6737/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Матеріали справи, які суд досліджував при прийняті судового наказу від 17.07.2024 року №336/6737/24 не містили копію договору між батьками щодо сплати аліментів від 03.10.2023 року № 3765, який завірено нотаріально.
Нормами сімейного законодавства встановлюється порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину та зазначаються правові наслідки у разі невиконання такого договору.
Згідно з частиною другою статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з ч.1, 2 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.
Тобто, стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку за виконавчим написом нотаріуса.
Установлено, що спірний договір містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дітей, їх розмір, що відповідає інтересам дітей та є обов`язковими для сторін договору. Цей договір укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений.
Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною четвертою статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
В абзаці 4 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі.
Разом з тим, ОСОБА_1 свої обов`язки за договором виконував належним чином на сплачував аліменти у визначеному розмірі.
Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.
Також в п.4 Узагальнення судової практики ВССУ №8 від 25 вересня 2015р. надані роз`яснення словосполучення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме про те, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Враховуючи те, що договір між батьками щодо сплати аліментів від 03.10.2023 року № 3765, на момент винесення судового наказу в судовому порядку не визнано не дійсним, дія договору продовжується і стягувач в разі несплати боржником аліментів терміном більше один місяць не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментних платежах за договором про сплату аліментів на утримання дитини, а тому фактично на даний час у ОСОБА_1 , існує зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом, який видано 17.07.2024 року №336/6737/24 та за договором від 03.10.2023 року № 3765
Суд вважає, що існування двох зобов`язань по сплаті аліментів на одну й ту ж саму дитину порушує права заявника ОСОБА_1 , а відтак заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно частини четвертої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.
Керуючись ст. 2, 12, 81, 173, 247, 258-260, 432, ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №336/6737/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Визнати судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у справі № 336/6737/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1 /4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її оголошення шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А. Галущенко