Справа №214/3858/23
Провадження № 22-ц/812/90/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю,В.,

за участі представника позивача - адвоката Примакова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Примаковим Костянтином Олексійовичем

на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Сябренко І.П., повний текст складено 24 листопада 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що судовим наказом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу навмисно приховала від суду інформацію про те, що на утриманні позивача ОСОБА_1 перебувало ще троє малолітніх дітей: сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На сьогоднішній день у ОСОБА_1 на утриманні перебувають четверо малолітніх дітей: сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина ОСОБА_3 , яка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, у зв`язку з чим, він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, оскільки в нього змінився сімейний та матеріальний стан.

Вважає, що судом повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини до 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Посилаючись на вищевикладене та на те, що зменшення розміру аліментів необхідне для захисту потреб інших членів його сім`ї, позивач ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а наявність чотирьох інших дітей від іншої матері не є безумовною підставою для їх зменшення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Примаков К. О. вказує, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів ОСОБА_1 посилався на те, що розмір аліментів визначений судовим наказом є надмірним матеріальним тягарем для нього, оскільки у нього на утриманні є ще четверо дітей та дружина, розмір аліментів визначений судовим наказом порушує права чотирьох дітей, які знаходяться на його утриманні, та це приводить до диспропорції та рівності всіх його дітей на надання матеріального допомоги та утриманню. Розмір аліментів встановлений судовим наказом порушує права його інших чотирьох дітей на належне утримання та піклування.

Вказує, що визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

За таких обставин, вважав, що Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, будучи введений в оману, при винесенні рішення не з`ясував обставини, які мають істотне значення, відповідно до статті 182 СК України, а Казанківський районний суд Миколаївської області, не забажав винести рішення, з урахуванням вимог статей 183 та 183 СК України, та ухвалив рішення посилаючись лише на те, що позивачем та представником позивача не надано доказів погіршення майнового стану, не врахувавши зміни сімейного стану позивача, наявність у позивача 4-х дітей з якими він проживає, та які знаходяться на його утриманні, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення молодшою донькою 3-х років, суд зазначив, що зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не буде спрямовано на належне забезпечення малолітньої дитини та буде суперечитиме її інтересам.

Суд не взяв до уваги, що такий надмірний тягар по стягненню аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) суперечить інтересам іншим чотирьох дітям позивача, які знаходяться на його утриманні та не взяв до уваги інтереси інших чотирьох дітей взагалі.

В розумінні рівності прав всіх дітей він і просив суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на пропорційний розмір до кількості осіб, які знаходяться на утриманні та яких повинен утримувати позивач, тобто по 1/12 частини (1/2:6) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

На його думку, неможливо, щоб одні діти мали перевагу перед іншими дітьми що до їх утримання, це суперечить нормам законодавства.

На час розгляду справи апеляційним судом відзив від відповідача не надходив.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення.

Позивач, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу присів частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 жовтня 2016 року, є батьками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Судовим наказом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року у справі №213/3115/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

Постановою Державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гострою Г.Ю. від 16 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 60065679 по примусовому виконанню судового наказу №213/3115/19, 2-н/213/469/19, виданого 11 вересня 2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.12-13).

26 квітня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем, для повного виконання судового наказу винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти в межах суми звернення з урахуванням виконавчого зборку/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 100896 грн.66 коп., що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.14).

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, посилався на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу навмисно приховала від суду інформацію про те, що на утриманні позивача ОСОБА_1 перебувало ще троє малолітніх дітей: сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

А на теперішній час у шлюбі з ОСОБА_3 у них народилася ще одна дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і дружина перебуває у відпустці по догляду за нею до досягнення трьох років. Оскільки на його утриманні перебуває 6 осіб, у тому числі, і син ОСОБА_9 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , вважав, що є підстави зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/12 частину заробітку (доходу) на утримання останнього.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виснував, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а наявність чотирьох інших дітей від іншої матері не є безумовною підставою для їх зменшення.

Між тим, розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , визначений судовим наказом від 11 вересня 2019 року по справі №213/3115/19, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще чотирьох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітньої дитини та буде суперечитиме її інтересам.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї ( частини 7,8 статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 зазначав, що на час винесення судом судового наказу у нього на утриманні вже перебувало троє малолітніх дітей, а після винесення судового наказу у нього на утриманні перебуває вже п`ятеро осіб, а саме четверо малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до частини 13 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину (пункт 4 частина 1 статті 161 ЦПК України).

Відповідно до частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

За приписами статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, враховує відомості, заявлені заявником. Разом з тим, відповідач позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданої заяви про видачу судового наказу.

Особливістю наказного провадження є розгляд заяви про видачу судового наказу без проведення судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що фактично позбавляє боржника можливості висунути свої заперечення та аргументи, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців.

Саме тому частина 7 статті 170 ЦПК України передбачає право боржника у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 цього Кодексу звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За змістом даної норми зменшення розміру аліментів можливе не тільки у випадку зміни матеріального або сімейного стану боржника, як помилково вважав суд першої інстанції, а й у зв`язку із неврахуванням судом при видачі судового наказу матеріального або сімейного стану боржника, чи інших обставин, які впливають на визначення розміру аліментів.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на час видачі Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судового наказу від 11 вересня 2019 року у справі №213/3115/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки, на утриманні у позивача ОСОБА_1 вже перебували на утриманні троє малолітніх дітей, матір`ю яких є ОСОБА_3 : сини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.16,17,18). Суд першої інстанції, видаючи судовий наказ про стягнення з останнього аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 не розглядав питання його сімейного стану та не враховував кількість дітей, що перебуває на утриманні позивача.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 народилася ще одна дитина ОСОБА_10 . 05 березня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб ( а.с.15,19).

Враховуючи, що відповідно до положень частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, що відповідає 1/6 частині заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину з трьох, то апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного судовим наказом від 11 вересня 2019 року.

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ОСОБА_1 , який подано ним у порядку передбаченому частиною 7 статті 170 СК України, зазначених обставин не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини, за рахунок зменшення такого утримання іншої. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини справи, з метою захисту інтересів дітей сторін та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, з урахуванням обставин, визначених частиною 1 статті 182 СК України, а також законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності батьківського обов`язку забезпечувати своїх дітей, апеляційний суд вважає справедливим та обґрунтованим зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/10, частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши частково позовні вимоги позивача.

Такий розмір аліментів, безсумнівно не порушує право дітей на гідний рівень життя, відповідає принципу якнайкращого забезпечення їх інтересів та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку обох дітей та забезпечить рівний баланс в утриманні позивачем обох своїх дітей.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у справі судове рішення за наслідками розгляду цього спору, найбільш оптимально враховує потреби в утриманні кожної дитини позивача та спрямовані на дотримання їхніх інтересів в однаковій мірі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру стягнених з позивача аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Примаковим Костянтином Олексійовичем задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на виконання судового наказу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року у справі №213/3115/19, на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.