УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1438/24

Провадження № 2-о/568/59/24

16 вересня 2024 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Радивилівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку ст.315 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку ст.315 ЦПК України.

По суті заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 10 травня 2013 року він перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 В шлюбі в них народилось двоє дітей. На даний час на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, народжених в шлюбі з ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син дружини він попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Біологічний батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, аліментів на його утримання не сплачує. Встановлення факту перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей, необхідно заявнику для отриманні відстрочки від мобілізації, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації».

Вирішуючи питання про прийняття даної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, приходжу до наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суд відзначає, що заявник не є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України. Водночас обставини, про які він стверджує, можуть заперечуватись в сфері сімейних правовідносин в першу чергу біологічним батьком дітей, як заінтересованою особою, чи інші близькі родичі дітей. Те, що заявник зазначає, що батько дитини наразі не бере участь у його житті, впливає на права матері та дитини, але потребує доказування в позовному провадженні і не може бути встановлено в окремому безспірному провадженні. Батько дітей не позбавлений батьківських прав, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються на нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема статті 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що заявник є особою, яка самостійно утримує дитину своєї дружини. Тобто, ці обставини є оспорюваними, в межах спору чи про позбавлення батьківських прав, чи про стягнення аліментів.

Відтак, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту утримання особою дитини, батьком якої він не являється, породжує наслідки для широкого кола людей - для дитини, для матері дитини, для біологічного батька, і не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні. Отже, захист порушених прав у зв`язку з не виконанням, не прийнятті участі одним із батьків у вихованні дітей, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Щодо встановлення факту утримання заявником своїх біологічних дітей, то питання утримання неповнолітніх дітей, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України.

Питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу.

Факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, пов`язується з наступним вирішенням питання про отримання заявником відстрочки від мобілізації.

Тобто, заявлені вимоги, враховуючи їх мету, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Таким чином, заява про встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітніх дітей взагалі не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, як окремий факт, який повинен встановлюватись судами. Крім того, в даному випадку суд вбачає спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно з ч.2 ст.186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.186 ЦПК України, до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260, 315, 353-355 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Радивилівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку ст.315 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Суддя В.О.Троцюк