Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/3378/23
Провадження№ 2/553/447/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Адвокат Герасимчук О.О. звернувся до суду із згаданим позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2023. Всі судові витрати прохає покласти на відповідача.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом із позивачем, остання самостійно несе витрати з його утримання. Відповідач належним чином не утримує дитину та не цікавиться життям сина, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

08.01.2023 відповідачем подано письмові пояснення, в яких ОСОБА_2 зазначає, що є військовослужбовцем, у зв`язку із чим не може бути присутнім в судовому засіданні особисто та прохає справу розглянути за його відсутності. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі частини доходу, починаючи з 01.01.2024, посилаючись на фактичне перерахування коштів за грудень місяць 2023 року на рахунок позивачки. Водночас відповідач прохає звернути увагу на те, що викладені у позові обставини щодо його участі у вихованні сина не відповідають дійсності. Так, в умовах воєнного стану позивач разом із спільним сином виїхала за межі України, пізніше позивач заблокувала всі засоби зв`язку і подала позов про розірвання шлюбу. Однак він не перестав цікавитись життям сина та ніс витрати на його утримання, перераховував на рахунок колишньої дружини кошти протягом календарного року в сумі 125000 грн. Зі свого боку позивач створює йому перепони у спілкуванні з сином, за участі Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у місті Полтава ради між ними була досягнута домовленість про перерахування коштів на купівлю мобільного телефона для сина і з січня до жовтня 2023 року відповідач мав можливість спілкуватись з сином, однак з 03.10.2023 зв`язок знову заблоковано.

Відповідач прохає стягнути аліменти на утримання сина в розмірі частини з 01.01.2024, судові витрати покласти на позивача, роз`яснити ОСОБА_1 зміст норм Закону щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, зобов`язати позивача надати контакти сина, припинити спроби блокування зв`язку та усунення його від виконання батьківських обов`язків.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача та відповідач звернулись із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.08.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08.05.2023 у справі № 554/14310/22.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Місце проживання дитини зареєстровано разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та виходячи із письмових заяв сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю.

За змістом позову, позивач прохає стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача починаючи з 11.12.2023 до досягнення сином повноліття.

Відповідач проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі не заперечує, прохаючи стягнення проводити з 01.01.2023, оскільки ним добровільно було сплачено аліменти за грудень на рахунок ОСОБА_1 .

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України).

Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 ЦПК України).

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючі всі обставини справи, повідомлені сторонами відомості про стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, беручи до уваги визнання відповідачем заявленого розміру аліментів, суд вважає, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. Щодо часу присудження аліментів, враховуючи, що після звернення позивача із позовом відповідач добровільно перерахував на рахунок ОСОБА_1 кошти в розмірі 10050,00 за платіжною інструкцією від 13.12.2023, в сумі 10050,00 за платіжною інструкцією від 20.12.2023 та в сумі 5025,13 грн за платіжною інструкцією від 25.12.2023, суд вважає, що стягнення аліментів слід присудити з 01.01.2024.

Щодо посилань відповідача про його участь у вихованні дитини, суд вказує, що предметом розгляду цієї справи є стягнення аліментів, тобто питання грошового утримання дитини, та відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Таким чином обставини участі батьків у вихованні сина виходять за межі пред`явленого позову та не підлягають з`ясуванню у цій справі, що не позбавляє сторони в разі наявності між ними спору можливості звернутись до суду із відповідним позовом у встановленому ЦПК України порядку.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на рахунок держави підлягає стягненню сума судового збору.

Також позивач прохала покласти всі судові витрати на відповідача, вказуючи у позові, що її витрати на правову допомогу складають 5000 грн.

На підтвердження цих витрат до позову було приєднано договір про надання правової допомоги, ордер та копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.

Водночас, відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, детального опису наданих послуг та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суду надано не було, клопотання про надання таких доказів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України стороною позивача не заявлялось.

За таких обставин, враховуючи не подання позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, такі витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти стягувати щомісячно починаючи з 01.01.2024 до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих