КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідова О.В., Оніщук М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Остащенко Олесі Миколаївни, яка діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», та Козинської селищної ради Обухівського району Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест»).

Зазначила, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 49.32/98/ П1/07-НВз на купівлю нерухомості у розмірі 999 999,00 грн. За умовами кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань є іпотека трьох земельних ділянок. Також 13 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та нею було укладено договір поруки № 49.32/98/П1/07-НВз на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року в сумі 1 148 032,53 грн., 1700,00 грн. у відшкодування судового збору та 120,00 грн. у відшкодуванні витрат з інформаційно-технічного розгляду справи. На виконання рішення суду з неї фактично було стягнуто 32 710,88 грн. 26 червня 2013 року у зв`язку з між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за зобов`язанням. 24 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №1436/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги за договорами кредитів, в т.ч. за договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Станом на 19 червня 2023 року інформація про відкриття спадкової справи у Спадковому реєстрі відсутня. ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для визнання спадщини щодо майна померлої ОСОБА_2 відумерлою, оскільки з часу відкриття спадщини сплив однорічний строк і спадкоємці відсутні. Належні ОСОБА_2 земельні ділянки знаходяться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області і мають бути передані у власність територіальної громади.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано відумерлою спадщиною земельні ділянки з кадастровими номерами :07:020:0107, :07:020:0108, :07:020:0109, загальною площею 0,30 га, що розташовані на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, садове товариство «Захист», які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Передано земельні ділянки з кадастровими номерами :07:020:0107, :07:020:0108, :07:020:0109, загальною площею 0,30 га, що розташовані на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, садове товариство «Захист», як відумерлу спадщину у власність територіальної громади смт. Козин в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку ТОВ «ФК «Гефест» та Козинською селищною радою Обухівського району Київської області. Апелянти просять скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважають, що суд першої інстанції не дослідив належним чином фактичних обставин, які підтверджують наявність чи відсутність спадкоємців за законом чи заповітом, спадкоємців, які на момент відкриття спадщини проживали разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не визначився із складом спадщини. Суд першої інстанції безпідставно вважав встановленим, що ОСОБА_1 набула статусу кредитора померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 внаслідок часткового виконання нею як поручителем заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року. Відповідно до положень ст. 556 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні відбувається виключно внаслідок повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. В дійсності кредитором померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по зобов`язанням, що виникли на підставі кредитного договору, є ТОВ «ФК «Гефест», яке звернулося до нотаріуса із вимогою до спадкоємців останньої щодо погашення заборгованості. ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року, а відтак не наділена правом на звернення до суду із відповідною заявою.

В апеляційній інстанції представники ТОВ «ФК «Гефест» та Козинською селищною радою Обухівського району Київської області підтримали апеляційні скарги та просять їх задовольнити.

ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 49.32/98/ П1/07-НВз. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 999 999,00 грн., зобов`язалась повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами (а.с.20-22).

В забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань, 13 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 49.32/98/П1/07-НВз (а.с.16).

13 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 49.12/98/1680/07. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 передала в іпотеку банку нерухоме майно - три земельні ділянки, загальною площею 0,30 га. з кадастровими номерами :07:020:0107, :07:020:0108, :07:020:0109, які знаходяться за адресою: територія Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, с/т «Захист» (а.с. 12-13).

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року у справі № 2-88/11 задоволено частково позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року в сумі 1 148 032,53 грн., 1700,00 грн. у відшкодування судового збору та 120,00 грн. у відшкодуванні витрат з інформаційно-технічного розгляду справи.

За вказаним рішенням суду з ОСОБА_1 фактично стягнуті грошові кошти в сумі 32 710,88 грн.

Також судом встановлено, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за зобов`язаннями. 24 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №1436/К, на підставі яких ПАТ «Кредитпромбанк» передало ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги за договорами кредитів, в т.ч. за договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №№ 353652232, 353652617, 353652628 від 09 листопада 2023 року, реєстратором Приватним нотаріусом Ковальчуком С.П., Київського міського нотаріального округу, накладено заборону на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:020:0107, :07:020:0108, :07:020:0109. Додаткові дані: відомості про суб`єкта: ТОВ «ФК «Гефест», боржник: ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 січня 2016 року відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72873166 від 19 червня 2023 року, наданої Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, інформація щодо заведення спадкової справи до майна померлої 2016 року ОСОБА_2 відсутня (а.с.6).

ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання відумерлою спадщини, а саме: три земельні ділянки, загальною площею 0,30 га. з кадастровими номерами :07:020:0107, :07:020:0108, :07:020:0109, які знаходяться за адресою: територія Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, с/т «Захист», що належали померлій ОСОБА_2 . Просить передати вказані земельні ділянки у власність територіальній громаді.

Суд першої заяву ОСОБА_1 задовольнив, виходячи з того, що заявниця частково виконала рішення суду про солідарне стягнення з неї та померлої ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а тому ОСОБА_1 фактично стала кредитором ОСОБА_2 . Суд врахував, що у встановлений законодавством термін спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не прийняв, відсутні докази про наявність спадкоємці за законом та заповітом у померлої, а також докази про прийняття спадкоємцями спадщини шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відсутні.

Колегія суддів не може погодитися рішенням суду першої інстанції і вважає, що при вирішенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Відповідно до положень вказаної норми відумерло може бути визнана спадщина за заявою органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна ,а також за заявою кредитора спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок.

Заявниця ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є кредитором померлої 06 січня 2016 року ОСОБА_2 по зобов`язанням, які виникли на підставі кредитного договору № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року. Зазначала, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року у справі № 2-88/11 з ОСОБА_2 та неї як поручителя стягнуто солідарно заборгованість за договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року в сумі 1 148 032,53 грн., 1700,00 грн. у відшкодування судового збору та 120,00 грн. у відшкодуванні витрат з інформаційно-технічного розгляду справи, за вказаним рішенням суду з неї фактично стягнуто грошові кошти в сумі 32 710,88 грн.

Разом з тим, доводи заявниці ОСОБА_1 не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручаєтьсяперед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає передкредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання,забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз положень статті 556 ЦК дає підстави для висновку, що передбачені в цій нормі наслідки настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини 1 статті 512 цього Кодексу, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Такі висновки були викладені в постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року в справі №910/11247/18.

Як зазначила ОСОБА_1 на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року у справі № 2-88/11 з неї було стягнуто лише 32710,88 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 набула прав кредитора за кредитним договором № 49.32/98/07-НВз від 13 грудня 2007 року, укладеним із померлою 06 січня 2016 року ОСОБА_2 .

Права кредитора за вказаним кредитним договором належать ТОВ «ФК «Гефест», якому було передано право вимоги. В свою чергу ОСОБА_1 виступає боржником перед ТОВ «ФК «Гефест».

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання відумерлою спадщини після померлої 06 січня 2016 року ОСОБА_2 . Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги адвоката Остащенко Олесі Миколаївни, яка діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», та Козинської селищної ради Обухівського району Київської області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.