Провадження №2/752/1764/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лебединська Надія Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.08.2011 позивачем було підписано "Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку", відповідно до якої позивачу від ПАТ «КБ «ПриватБанк» було надано платіжну картку з відповідним кредитним лімітом, грошові кошти в межах якого позивач використовував виключно на споживчі цілі.

Анкету-заяву від 15.08.2011 заповнював працівник відповідача. Вказана анкета фактично не містила істотних умов договору, а відсилала до інших документів, з якими під час підписання вищезазначеної анкети - заяви позивач не був ознайомлений. Про ознайомлення з такими документами позивач не розписувався. Примірник "Умов та Правил", "Правил користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та "Тарифи банку", відповідач також не видав.

Таке "автоматичне ознайомлення" не може вважатись дійсним та фактичним ознайомленням позивача (споживача) з документами, які є складовими частинами договору та містять істотні умови Договору. Такий спосіб не може підтверджувати факт дійсного ознайомлення з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною картою" та Тарифами банку, до яких відсилають умови анкети.

Таке становище порушує права позивача, як споживача, оскільки з свого боку банк (відповідач) допустив становище, коли ним не надано усієї необхідної та істотної інформації, надання якої прямо та імперативно передбачено законодавством.

Просила:

визнати недійсним укладений 15.08.2011 договір у формі "Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" між ПАТ КБ "Приватбанк" та позивачем ОСОБА_1 , відповідно до якого ПАТ «КБ «ПриватБанком» ОСОБА_1 було надано платіжну картку з відповідним кредитним лімітом.

18.09.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

02.10.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у відповідача докази.

Відповідач подав відзив до суду, який не приймається судом до розгляду, оскільки останнім пропущений строк на його подання, а підстави для поновлення строку, зазначені у відзиві, не є поважними.

Відповідач надав до суду витребувані докази та просив суд застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

15.08.2011 ОСОБА_1 підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої останній виявив бажання оформити на його ім`я платіжну картку кредитку «Універсальна» з наданням кредитного ліміту в розмірі 5000 грн.

Також позивач погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Зазначив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

15.08.2011 ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування, в якій погодив наступні його умови: тип кредитної лінії - відновлювальна, валюта - гривня, розрахунок банком відсотків - 10% річних, базова ставка - 2,5% в місяць на залишок непростроченої заборгованості, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, проте не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесенння платежів - до 25 числа місяця, що йде за звітним, штраф - 500 грн.+ 5% від суми заборговансоті по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих відсотків та комісій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2-3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що 15.08.2011 ОСОБА_1 підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої виявив бажання оформити на його ім`я платіжну картку кредитку «Універсальна» з надання кредитного ліміту 5000 грн. Також цього дня позивач умови кредиту, підписавши довідку про умови кредитування.

Суд відзначає, що позивач не зазначив у позові та не довів належними доказами, що оскаржувана Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.08.2011 та її зміст, суперечать Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що його волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а також те, що є підстави для визнання її недійсним.

Обставини, наведені в позові, не можуть бути підставою для визнання недійсним договору від 15.08.2001 у формі "Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку", оскільки в момент підписання позивач власноруч погодив та підписав не тільки вищезазначену заяву, але і довідку про умови кредитування від 15.08.2011, яка визначає умови кредиттого договру, укладеного між сторонами..

Суд вважає, що зазначеними у позові доводами позивач може заперечувати правомірність стягнення з нього заборгованості, нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій, комісій, відповідно до кредитного договору, частиною якого є оскаржувана Анкета - заява, укладеного між сторонами, у випадку звернення до нього банку з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 по справі №761/41071/19 зазначив, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Позивач не зазначає, яке конкретно охоронюване законом право чи інтерес він вважає порушеним та не наводить обґрунтування вимог визнання недійсним договору від 15.08.2001 у формі "Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку".

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, а також принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд не вбачає існування законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог. За встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків давності у цій справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч. 1, 5 ст. 261, ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на те, що позивачем не доведено обставин, з якими пов`язується можливість визнати недійсним укладений 15.08.2011 договір у формі "Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" між ПАТ КБ "Приватбанк", підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що у задоволенні вимог відмовлено в повному обсязі, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, а також ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, .

Рішення складене 19.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова