ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/332/24
Головуючий у першій інстанції Скрипнік Л.А.
Доповідач Пузанова Л.В..
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.,

секретар Олійник К.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Твердохлеб Олена Валеріївна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (особи, які можуть отримати статус учасників справи після подання позовної заяви про визнання заповітів недійсними, ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі), приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу у Херсонській області Волкодав Валентина Геронтіївна (третя особа)),

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Твердохлеб Олена Валеріївна, звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви та, посилаючись на статті 116-117, 151-153 ЦПК України, просила суд, з метою встановлення кола відповідачів та їх повних анкетних даних, витребувати у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. докази, а саме: копію спадкової справи №13/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та зобов`язати приватного нотаріуса Волкодав В.Г. на час розгляду справи в суді не видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько- ОСОБА_5 , після якого відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, перелік якого наведено у заяві. Вона, як єдиний спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. від 29 червня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що спадкодавцем при житті складено та нотаріально посвідчено заповіти, спадкоємцями відповідно до яких, крім неї, на конкретно визначене майно є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Нотаріус повідомила, що спадщину крім неї після ОСОБА_5 прийняли також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а пізніше і ОСОБА_2 , проте листом від 17.07.2024 року відмовила у наданні інформації про особу спадкоємців на підставі статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Відсутність інформації про дату народження, місце проживання, код платників податків, засоби зв`язку та електронні адреси наведених нотаріусом спадкоємців за заповітом є перешкодою для подання до суду позовної заяви про оспорення дійсності заповітів, так як неможливо визначити коло відповідачів у спірних правовідносинах, тому ця інформація має бути витребувана судом до подання позовної заяви до суду як забезпечення доказів та позову, а видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом має бути призупинена до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 22 липня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області відмовив ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Твердохлеб О.В., у задоволенні поданої нею заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Твердохлеб Олена Валеріївна, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану нею заяву про забезпечення доказів та забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновки суду суперечать положенням цивільного процесуального законодавства, зокрема приписам статей 4, 43,175 ЦПК України і Положенню про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) щодо права кожної особи на судовий захист шляхом, зокрема звернення до суду із позовною заявою, яка повинна містити, серед іншого, місце проживання чи перебування відповідачів-фізичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти. При цьому документи, в тому числі процесуальні документи та електронні докази, можуть подаватися до суду, а процесуальні дії - вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Скаржниця вказала, що не маючи інформації про особу (повні анкетні дані, місце проживання та засоби зв`язку), спадкоємців за заповітом , право на спадкування яких ОСОБА_1 оспорює, остання позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення до суду з відповідною позовною заявою, оскільки саме відсутність анкетних даних відповідачів у перспективі призведе до повернення позовної заяви позивачеві. Суд не врахував, що отримати зазначену інформацію, яка є нотаріальною таємницею, у інший спосіб, неможливо та зробив помилковий висновок про те, що при вирішенні порушеного заявником питання стаття 116 ЦПК України не підлягає застосуванню.

На думку скаржниці, не відповідають обставинам справи також висновки суду щодо відсутності доказів про те, що існує загроза видачі особами, які можуть отримати статус відповідачів у справі, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у відповіді приватного нотаріуса від 15.07.2024 року зазначено, що починаючи з 19 липня 2024 року у разі неподання позовної заяви до суду, у нотаріуса не буде законних підстав не видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям за заповітом.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що зупинення видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, зокрема при наявності спору щодо спадкового майна, в тому числі до пред`явлення позову, врегульовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому відсутні підстави для забезпечення позову судом. Витребування копії спадкової справи як доказу до подання позовної заяви суд вважав безпідставним, зважаючи на те, що за приписами статті 116 ЦПК України підставою для забезпечення доказів є припущення, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а не необхідність визначення кола відповідачів до подання позову та з`ясування їх анкетних даних, як про це заявляє ОСОБА_1 . Суд вказав, що порушене заявницею питання підлягає вирішенню у підготовчому провадженні відповідно до пункту 1 частини першої статті 189 ЦПК України.

Із змісту поданої ОСОБА_1 заяви, предметом вирішення в якій є як забезпечення доказів до подання позовної заяви, так і забезпечення позову до подання позовної заяви, та доданих до неї документів слідує, що заявниця має намір оспорити в судовому порядку дійсність заповітів, складених та нотаріально посвідчених її батьком- ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., яка 29 червня 2024 року винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (за наведеним у постанові переліком), яке належало ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що відсутні підстави для закликання до спадкування за законом при наявності спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину.

При цьому, нотаріус у постанові зазначила про те, яке конкретно майно, з посиланням на дату посвідчення заповітів, ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с.22-23, копія постанови належним чином не засвідчена).

Надати ОСОБА_1 чи її представнику-адвокату Твердохлеб О.В. копії заповітів або анкетні дані спадкоємців за заповітами нотаріус відмовилася на підставі статті 8 Закону України «Про нотаріат», вважаючи, що ці відомості становлять нотаріальну таємницю.

Заявниця вважає, що відсутність відомостей про особу спадкоємців за заповітом, зокрема про місце їх проживання, засоби зв`язку, тощо, перешкоджає їй реалізувати право на звернення до суду з метою оспорення дійсності цих заповітів.

Дійсно, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України, яка регламентує вимоги щодо змісту позовної заяви, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте відсутність відомостей про місце проживання чи перебування відповідачів-фізичних осіб, про реєстраційний номер їх облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, про наявність або відсутність електронного кабінету не є перешкодою для складання та подання позовної заяви до суду, зважаючи на те, що більша частина наведених відомостей зазначаються лише тоді, коли вони позивачеві відомі, а відповідно до приписів частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку передбаченому частиною восьмою цієї статті інформації про зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-відповідача.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (частина десята статті 187 ЦПК України).

Обов`язком позивача при відсутності у нього відомостей, перелік яких наведений у пункті 2 частини третьої статті 175 ЦПК України, в тому числі щодо місця проживання (перебування) відповідача фізичної особи, є лише повідомлення суду про це.

Отже, отримавши від приватного нотаріуса відомості про дату складення спадкодавцем ОСОБА_5 заповітів, про особу приватного нотаріуса, який ці заповіти посвідчив, та про особу спадкоємців за заповітом щодо конкретно наведеного майна спадкодавця, ОСОБА_1 мала можливість реалізувати своє право на звернення до суду за захистом, в тому числі скласти та подати позовну заяву про визнання цих заповітів недійсними.

Натомість обраний нею спосіб захисту, а саме: звернення до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування від приватного нотаріуса спадкової справи з метою отримати відомості про особу відповідачів, виходить за межі встановленого Цивільним процесуальним кодексом України інституту забезпечення доказів, який застосовується у цивільному судочинстві, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Оскільки на наведені у зазначеній нормі процесуального права підстави для забезпечення доказів до подання позовної заяви, ОСОБА_1 не посилалася і їх наявність не доводила, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви в цій частині.

Правильними та обґрунтованими колегія суддів вважає також висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви.

Так, відповідно до положень частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов до подання нею позовної заяви у спосіб зобов`язання приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. на час розгляду справи в суді не видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям за заповітами.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні регулює Закон України «Про нотаріат», відповідно до положень статті 42 якого вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що у спадкових правовідносинах право заінтересованих осіб висловити свої заперечення проти вчинення нотаріальної дії, якою є і видача свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і шляхом звернення до суду з відповідними позовними вимогами, захищено приписами закону, які є обов`язковими для застосування нотаріусами, котрі вчиняють нотаріальні дії.

ОСОБА_1 до заяви про забезпечення доказів та забезпечення позову до подання позовної заяви долучила копію поданої нею приватному нотаріусу Волкодав В.Г. в червні 2024 року заяви про зупинення видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, повідомивши нотаріуса про те, що має намір та буде оспорювати в суді заповіти ОСОБА_5 впродовж 30 днів з моменту отримання відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 19, копія належним чином не засвідчена).

Вказана заява була розглянута приватним нотаріусом Волкодав В.Г., яка 18.06.2024 року повідомила заявницю про те, що видача свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям за заповітом буде відкладено строком до одного місяця, починаючи з 18 червня 2024 року, а після отримання від суду повідомлення про надходження від неї позовної заяви, вчинення зазначеної нотаріальної дії буде зупинено до вирішення справи судом (а. с. 20, копія листа належним чином не засвідчена).

З огляду на викладене, обставини, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона мала намір звернутися до суду, виключалися.

При цьому визначений Законом України «Про нотаріат» строк для відкладення вчинення нотаріальної дії (видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям за заповітом), а звідси для реалізації заінтересованими особами права на звернення до суду з відповідними позовними вимогами, в межах одного місяця є суттєво більшим, ніж встановлений нормами процесуального права строк для звернення до суду, адже згідно з частиною четвертою статті 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності передбачених статтею 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, що регулюють порушене заявником питання.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних і достатніх доказах та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги щодо наявних у заявниці перешкод для звернення до суду з відповідними позовними вимогами не відповідають нормам процесуального права та є надуманими із зазначених вище підстав, а докази, які не можуть бути отриманими нею як позивачем від нотаріуса, у зв`язку із положеннями закону про нотаріальну таємницю, наприклад копія спадкової справи, підлягають витребуванню судом за долученою до позовної заяви заявою (частина третя статті 177 ЦПК України), або на стадії підготовчого провадження (пункт 7 частини другої статті 197 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви і посилання скаржника на те, що приватний нотаріус повідомив її про закінчення строку для відкладення вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям за заповітом з 19 липня 2024 року, оскільки норми матеріального права, що регулюють порушене заявником питання, передбачають послідовність дій, які повинен вчинити, зокрема спадкоємець, для захисту свого права у разі наявних у нього заперечень щодо вчинення нотаріальних дій та встановлюють строки для їх вчинення. У випадку спірних правовідносин визначений приватним нотаріусом строк в один місяць для відкладення видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям за заповітом був достатнім для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідними позовними вимогами.

Крім того, зважаючи на те, що за приписами цивільного законодавства оформлення права на спадщину здійснюється лише за відповідною заявою спадкоємців, а не за ініціативи нотаріуса, суд апеляційної інстанції враховує, що скаржник не надала суду інформації з приводу того, чи звернулися спадкоємці за заповітом до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав та не доводила наявність фактичних обставин, які б давали підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову до подання нею позовної заяви може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та про забезпечення доказів до подання позовної заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Твердохлеб Олена Валеріївна, залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

Л.А.Приходько

Повний текст постанови складено 20 вересня 2024 року

Суддя Л.В.Пузанова