Справа № 301/2104/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 вересня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський Валентин Олександрович, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року та додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2023 року у складі судді Гички О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області про відшкодування завданих збитків,-

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області про відшкодування завданих збитків.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 проживає протягом тривалого часу разом зі своєю родиною за адресою по АДРЕСА_1 . Даний будинок на правах власності належить її чоловіку ОСОБА_3 , з яким вони перебувають у шлюбі. Поряд з будинком позивача, за адресою АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_2 . Поряд з огорожею її будинку, з боку вулиці, наявний штучний газон з зеленої трави та висадженими на ньому деревами. У квітні 2023 року відповідач, діючи умисно, маючи на меті пошкодження належного газону, зелених насаджень та забруднення прилеглої території повисипала на газон вздовж огорожі (близько 20 метрів) каміння у великій кількості, що призвело до пошкодження газону. Відносно вказаних обставин нею була подана заява до Іршавського відділу поліції про вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення, за ст. 152 КУпАП. В подальшому працівниками поліції складений відповідний протокол про вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення та скеровано його до Білківської сільської ради для розгляду та прийняття рішення. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 15.05.2023 №02-06/775. встановлено, що ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 152 КУпАП шляхом накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідач оплатила штраф у повному обсязі. З даних підстав вважає, що сплативши штраф відповідачка повністю визнала свою вину у вчиненні нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. В результаті неправомірних дій відповідачки їй спричинено матеріальну шкоду, яка пов`язана з відновлення газону та зелених насаджень на ньому, яка відповідно до рахунку-фактури становить 90800,00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот гривень). Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через обмеження продовження активного громадського життя та інших негативних явищах.

За вказаних обставин позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдану їй майнову (матеріальної) шкоду в розмірі 90800,00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот), моральну (немайнову) шкоду в розмірі 60000,00 грн. (шістдесят тисяч) та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Додатковим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2023 року заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський В.О., просить рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; додаткове рішення частково скасувати та в разі відмови в задоволенні апеляційної скарги задовольнити частково заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову і не дав їм належної правової оцінки та неправомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, судом безпідставно зроблено висновок про те, що позивачем недоведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданими збитками, а також те, що майно, яке пошкоджено належить позивачу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Косаковський В.О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник адвокат Мешко В.М., в судовому засіданні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, представників сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявленого позову.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29447757, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:001:0043, на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 30.06.2003, серія IV-ЗК №001480 ОСОБА_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 гектарів в межах згідно з планом в с.Малий Раковець для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства (а.с.15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 33098494, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, розмір частки : 1/1, належить ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 33098168, житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, розмір частки : 1/1, належить ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб 06.02.1997, а/з 05 (а.с.11).

Як вбачається з рахунку фактури № СФ-0000015 від 29 травня 2023 р. нараховано за ландшафтні послуги (одержувач ОСОБА_1 ) в сумі 90800, 00 грн. (а.с.36).

Відповідно до спеціфікації №1 до рахунку-фактури № СФ-0000015 від 29 травня 2023 р. про надання послуг загальна вартість становить 90800,00 грн. (а.с.37).

Згідно акту № ОУ-0000017 слідує, що проведено прийняття виконаних робіт (надання послуг) замовником яких є ОСОБА_1 , фототаблиці газона, квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № И0ОВF4385М на суму 90800,00 грн. (а.с.17-35, 38, 39).

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1,ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, і з такими погоджується колегія суддів, що позивачем не подано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували, що відповідачка вчинила саме неправомірні дії щодо майна позивача і пошкодила майно позивача, а саме газон та насадження на ньому, та причинного зв`язку між шкодою, її розміром, та протиправною поведінкою відповідачки.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до відповіді Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області №02-24/1259 від 17.08.2023 адресовану ОСОБА_4 зазначено, що її заяву від 03.08.2023 було розглянуто з виїздом на місце виникнення спору у складі комісії. В зв`язку з відсутністю господаря земельної ділянки (кад.номер :04:001:0043), комісія не взмозі винести межі ділянки. Сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_5 у присутності комісії винесено межі, та встановлено межові знаки земельної ділянки площею 0,1269 га, (кад.номер :04:001:0306). На даній земельній ділянці знаходиться гравій та щебінь, з слів власниці земельної ділянки будівельні матеріали, які перешкоджають використовувати земельну ділянку по призначенню, насипав їх сусід ОСОБА_3 . В зв`язку з виниклим питанням щодо захоплень земель загального користування (дорога), та захопленням земельної ділянки громадянки ОСОБА_2 пропонує: - гравій та щебінь забрати з земельної ділянки який перешкоджає використовувати ділянку за призначенням; - питання щодо захоплення прибудинкової території (загального користування) громадянином ОСОБА_3 усунути незручності біля свого будинку які перешкоджають громадянам АДРЕСА_1 (а.с. 144).

Таким чином, за зверненням відповідачки, комісією органу місцевого самоврядування до повноважень якого належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, установлено, що на ділянку площею 0,1269 га, (кад.номер :04:001:0306), власником якої є відповідачка, її сусід ОСОБА_3 - чоловік позивача, насипав гравій та щебінь, що перешкоджає відповідачці користуватися земельною ділянкою за цільовим використанням, та створює незручності іншим громадянам АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим зобов`язано ОСОБА_3 усунути незручності біля свого будинку.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВАБ № 801492, від 31.03.2023 зазначено, що ОСОБА_2 21.03.2023 біля 14 години в АДРЕСА_1 , біля дворогосподарства гр. ОСОБА_1 висипала щебінь в декількох місцях. В графі щодо матеріальної шкоди зазначено - «не заподіяно» (а.с.178).

Відповідно до постанови №25 від 13 квітня 2023 року, Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Білківської сільської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВАБ № 801492 від 31.03.2023, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_2 , яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме - висипала щебінь в декількох місцях біля дворогосподарства ОСОБА_1 , чим порушила ст.152 КУпАП (а.с.185)

Матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_2 свідчать, що нею вчинено правопорушення ст.152 КУпАП: порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Однак, не встановлено даних, які б підтверджували, що земельна ділянка, куди відповідачка висипала щебінь, нежить на праві власності чи користуванні позивачці, що позивачкою на цій земельній ділянці був улаштований та існував газон і що такий внаслідок дій відповідачки був пошкоджений та підлягав відновленню.

Позивачкою таких доказів не подано і до позовної заяви.

Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленному позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції по суті спору є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Щодо додаткового рішення про часткове задоволення заяви відповідачки і стягнення з позивача 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу колегія зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що інтереси відповідачки ОСОБА_2 у даній справі представляла адвокат Мешко В.М., яка діяла на підставі ордеру серії АО №1032632 (а.с.70), договору про надання правової допомоги від 17 липня 2023 року (а.с.156-158).

В обґрунтування витрат на правничу допомогу відповідачем ОСОБА_2 , надано: акт №1 приймання-передачі робіт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 26 жовтня 2023 року на суму 10 000 грн. та № від 17 листопада 2023 року на суму 10 000 грн., всього 20 000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка визначена судом першої інстанції у розмірі 10 000 грн., є співмірною із складністю справи та наданими адвокатом послугами, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності, а тому в цьому розмірі є обґрунтованою. Підстав для її зменшення колегія суддів не вбачає.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судових рішень суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський Валентин Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року та додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: