Справа № 725/4760/24
Провадження № 2/727/1410/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

16 вересня 2024 року

Шевченківський районний суд міста Чернівці у складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року позивач звернувся до Першотравневого суду м. Чернівці з позовом про розірвання шлюбу, укладеним між ним та ОСОБА_3 в м. Чикаго штату Іллінойс, Сполучених Штатів Америки, про що 12 жовтня 2017 року Country Clerk Office штату Іллінойс, США було видане свідоцтво про шлюб № НОМЕР_2.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини ними фактично припинені з 2018 року; спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, втратили почуття любові та взаєморозуміння, їх шлюб існує лише формально.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29.05.2024 року справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

18 липня 2024 року Шевченківським районним судом міста Чернівці постановлено ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги повністю визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до вимог ч.1ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.).

Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. з наступними змінами "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України.

Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції.

Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, підстав недійсності шлюбу укладеного сторонами 12 жовтня 2017 року в м. Чикаго штату Іллінойс, Сполучених Штатів Америки, про що Country Clerk Office штату Іллінойс, США було видане свідоцтво про шлюб № НОМЕР_2 , на якому 10.04.2024р. проставлено апостиль, відсутні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував що після укладення шлюбу він та відповідачка проживали разом в м.Чикаго, але у 2018 році остання повернулася в Україну.

Ці обставини відповідачка не заперечувала. Як вбачається з відповіді № 613466 від 29.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 у справі докази об`єктивно свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) є громадянином Індонезії, а відповідачка ОСОБА_3 - громадянкою України, зареєстрована та проживає у м.Чернівці.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною другою статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Статтею 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

За змістом указаної норми підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України. За відсутності доказів того, що сторони проживають за межами України, підстави для визначення суддею Верховного Суду підсудності справи у порядку статті 29 ЦПК України відсутні. (постанова ВС від 13.01.2023 року провадження № 61-5вп23.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст.279 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подружні стосунки ними не підтримуються з 2018 року, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, спір щодо поділу спільного майна на даний час відсутній.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін.

Відповідачка вимоги позову визнає повністю, що не порушує її прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.142 ЦПК України, враховуючи те, що відповідачкою до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову за вимоги про розірвання шлюбу, тобто, у розмірі 605 грн. 60 коп.

Тому, з урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, тобто 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81,82, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянином Індонезії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений 12 жовтня 2017 року County Clerk Office штату Іллінойс, США, свідоцтво про шлюб № НОМЕР_2.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ОСОБА_1) 50 відсотків судового збору, який позивач сплатив при поданні до суду даного позову, тобто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити до відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повний текст рішення складено 18.09.2024 року.

Суддя М. Є. Бойко