Провадження №: 4-с/336/42/2024
УХВАЛА

іменем України

19 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого суді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу ЄУН 336/6309/24 (провадження № 4-с/336/42/2024) за скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», особа, дії та рішення, якої оскаржуються державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шаров Вячеслав Миколайович,

на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича (в порядку ст. 447-448 ЦПК України), -

за участі:

представника заявника адвоката Волошиної Є.В.

державного виконавця Шарова В.М.

встановив:

25 червня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник скаржника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича (в порядку ст. 447-448 ЦПК України).

В обґрунтування скарги представник заявника зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80FJ00000135 від 31.08.2007 року в розмірі 131028,40 доларів США, із яких: заборгованості за кредитом в сумі 52790,80 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 39955,65 доларів США, заборгованості з комісії в сумі 13188,43 доларів США, заборгованості з пені в розмірі 25093,52 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року по цій справі змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80FJ00000135 від 31.08.2007 року, визначену станом на 02.07.2014 року, а саме: за тілом кредиту 48271,56 доларів США (сорок вісім тисяч двісті сімдесят один долар США 56 центів); за відсотками 18910,19 доларів США (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять доларів США 19 центів), з комісії 128293,24 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто три гривні 24 коп., що за курсом НБУ становить 5821,20 доларів США; з пені 552995,06 грн. (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 06 коп.), а всього 67191,75 доларів США (шістдесят сім тисяч сто дев`яносто один долар США 75 центів) і 681288, 30 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

На виконання даного рішення суду 24.09.2015 року Шевченківський районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Іваниці Ю.О. від 20.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51306357 щодо примусового виконання рішення по справі № 336/5819/14-ц.

В рамках зазначеного виконавчого провадження 06.12.2017 державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання даної постанови КП Науково-виробничий комплекс Іскра здійснювало утримання із заробітної плати Позивача. Враховуючи, що ОСОБА_1 з 05.03.2022 проходить військову службу, 12.05.2023 року було подано до Центральний ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) заяву про зупинення виконавчого провадження № 51306357 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПриватБанк». Постановою державного виконавця від 15.03.2023 було зупинено вчинення виконавчих дій по ВП № 51306357 на підставі п. 1 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України Про виконавче провадження. Однак, 23 травня 2024 року ОСОБА_1 надійшла у застосунок Дія постанова державного виконавця Центрального ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича від 15.03.2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

24.05.2024 року до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) направлено (електронную поштою) заяву про зупинення виконавчого провадження № 51306357 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПриватБанк». 05.06.2024 року було подано до канцелярії Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) дану заяву в паперовій формі. До заяви було додано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 06.04.2024 р.№ 19930 відповідно до якої старший сержант ОСОБА_1 в період з 01.02.2024 року по 06.04.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області, Константинівській міській територіальній громаді, Крамоторському районі, Покровського району, Очеретинської селищної територіальної громади, Харківської області, Борісівського району, Борисівської селищної територіальної громади, а отже на час прийняття вище зазначених постанов, перебував на бойовому завданні у бойовій обстановці що унеможливлювало проведення виконавчий дій.

Однак, замість зупинення виконавчих дій державним виконавцем Шаровим Вячеславом Миколайовичем, 06.06.2024 було прийнято постанову про арешт коштів боржника. 06.06.2024 року у додатках УкрсибБанку та Ощадбанку ОСОБА_1 надійшло повідомлення про накладення арешту на рахунки. Однак, рахунок № НОМЕР_1 який відкритий у Ощадбанку використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовцю.

06.06.2024 року до Центральний ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) було направлено заяву про зняття арешту з зарплатного рахунку.

07.07.2024 року замість зняття арешту з зарплатного рахунку, держаний виконавець ОСОБА_4 прийняв дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату (грошове забезпечення) боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати (грошового забезпечення), як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання винагороди за військову службу. Отримані кошти використовуються ним для закупівлі засобів особистої оборони (знаряджання, особиста екіпіровка, бронежилет 3 штуки (оскільки були пошкоджені під час виконання бойового завдання та потребували заміни), каска, одежа, спальник, каримат, берци, турнекети, бандажи та ін), інструменти, засоби зв`язку, на лікування, а також для ремонту бойового транспорту на якому він пересувається (враховуючи обмежені строки/терміновість виконання робіт), придбання палива для нього, придбання проїзних квитків з місць постійної дислокації частини до місць виконання бойового завдання. Окрім того, з отриманих коштів надавав допомогу на лікування пораненим своїм бойовим товаришам, а також на поховання загиблих побратимів. Залишення арешту на рахунку ставить під загрозу не лише життя ОСОБА_1 , а й виконання ним бойового завдання.

07.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся у телефоному режимі до державного виконавця ОСОБА_4 з проханням найскорішого вирішення його питання за поданими заявами.

Однак, відповідач повідомив, що у задоволені заяв буде відмовлено, а письмову відповідь-відмову ОСОБА_1 отримає лише після спливу 15-денного терміну для надання відповіді на них. Також, 07.06.2024 року постанови державним виконавцем Центрального ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шаровим Вячеславом Миколайовичем було прийнято дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про що Боржник лише дізнався 19.06.2024 із застосунку Дія (після повернення з бойового завдання).

19.06.2024 об 17-10 на електронну адресу представника ОСОБА_1 , адвоката Волошиної Є.В. надійшли відповіді на заяву про зупинення вчинення виконавчих дій та заяву про зняття арешту з рахунків. Виходячи зі змісту вказаних відповідей, державним виконавцем було відмовлено у задоволені.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу, виконуючи бойові завдання військової служби у бойовій обстановці, отже наявні умови його служби зумовлюють неможливість проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357, з огляду на те, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти які перебувають на зарплатному рахунку та які одразу ж були списані на який, військовослужбовець отримує заробітну плату, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання винагороди за працю та фактично на існування враховуючи перебування його у бойових умовах.

Представник заявника просить: 1. Визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 від 15.03.2024 року незаконними; 2. Скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 від 15.03.2024 року; 3. Визнати відмову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича відносно скасування постанов від 15.03.2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , а також зупинення вчинення виконавчих дій незаконною; 4. Скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.03.2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357; 5. Скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.03.2024 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; 6. Зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зупинити виконавче провадження № 51306357 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПриватБанк»; 7. Визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовця; 8. Зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовця; 9. Скасувати дві постанови державного виконавця Центрального ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича від 07.06.2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника прийняті по виконавчому провадженню ВП № 51306357.

02 липня 2024 року державний виконавець подав до суду та направив учасникам справи відзив на скаргу. Державний виконавець вважає, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Спеціальним законом, що визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява 06.06.2024 від боржника про зняття арешту з зарплатного рахунку, згідно відповіді за якою боржнику повідомлено, що зняти арешт не має законних підстав, а для користування банківським рахунком в розмірі двох мінімальних заробітних плат боржнику або його представнику необхідно написати заяву, щодо визначення такого рахунку.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати, арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону.

Додатково повідомляє, що арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу).

Законом України №2129-в IX від 15.03.2022 який набрав законної сили 26.03.2022 Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про виконавче провадження" було доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Після звернення боржника про те, що він проходе військову службу за мобілізацією, державним виконавцем було винесено постанову від 19.07.2022 про зупинення виконання рішення про стягнення заборгованості з боржника.

Наказом № 84 від 09.03.2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії.

Закон України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (далі Закон № 3048-ІХ), який набрав чинності 06.05.2023.

11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (далі Закон № 3048-ІХ), який набрав чинності 06.05.2023.

Новою редакцією пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено припинення звернення стягнення на заробітну плату у період дії в Україні воєнного стану (звернення стягнення припиняється виключно на пенсію та стипендію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Державним виконавцем 15.03.2024 було винесено постанову про поновлення виконавчих дій за даним виконавчим провадженням, у зв`язку з набранням чинності 26.05.2023 Закону України № 3048-IX ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (далі Закон № 3048-ІХ). Цим Законом внесено зміни до пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: 1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.

Виходячи з вище наведеного поновлення виконавчих дій і подальший арешт коштів є цілком законним і відповідає нормам чинного законодавства. Проходження боржником військової служби не перешкоджає здійсненню виконавчих дій.

Із змісту постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 06.06.2024 року вбачається, що державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику. АТ "ОщадБанк", на яке нормами статті 52 Закону N 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

15.03.2024 після винесення постанови про поновлення виконавчих дій державним виконавцем було направлено постанову про утримання боргу з заробітної плати боржника відповідно до наданої інформації з реєстру, боржник на момент винесення постанови отримував дохід у ВЧ НОМЕР_2 проте жодних коштів на депозитний рахунок відділу не надходило, а тому 06.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Після вище зазначених дій, боржник зателефонував державному виконавцю в ході розмови було встановлено, що боржник проходить військову службу в іншій військовій частині, а тому державним виконавцем направлено постанову про утримання боргу з заробітної плати боржника до зазначеної ним частини. Також державним виконавцем в телефонній розмові повідомлено боржнику, що для визначення поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій чи електронній формі. У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації. Проте жодних заяв про визначення поточного рахунку від боржника чи його представника на адресу відділу не надходило чим самим підтверджується його не бажання скористатися законим правом на визначення поточного рахунку проте боржник та його представник шляхом надсилання заяв на адресу відділу та поданням скарги до суду змушують державного виконавця до не законного зняття арешту з рахунку.

З урахуванням вище зазначеного, правові підстави для зняття арешту з арештованого рахунку UA227529 відсутні.

Державний виконавець просить відмовити скаржнику ОСОБА_1 в задоволенні скарги щодо скасування постанови про поновлення виконавчого провадження та постанови про арешт рахунків боржника.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду скарги належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд скарги за відсутності стягувача.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, просить відмовити в її задоволенні.

Суд заслухав представника боржника, державного виконавця, дослідив матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист на виконання судового рішення у цивільній справі № 336/5819/14, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80FJ00000135 від 31.08.2007 року, визначену станом на 02.07.2014 року, а саме: за тілом кредиту 48271,56 доларів США (сорок вісім тисяч двісті сімдесят один долар США 56 центів); за відсотками 18910,19 доларів США (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять доларів США 19 центів), з комісії 128293,24 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто три гривні 24 коп., що за курсом НБУ становить 5821,20 доларів США; з пені 552995,06 грн. (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 06 коп.), а всього 67191,75 доларів США (шістдесят сім тисяч сто дев`яносто один долар США 75 центів) і 681288,30 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.) та судові витрати по оплаті судового збору (на р/р НОМЕР_3 ) у розмірі 3654,00 грн. Рішення набрало законної чинності 30 липня 2015 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 31 липня 2016 року.

Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явив виконавчий лист до ВДВС для примусового виконання та відкрито виконавче провадження № 51306357.

06 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

29 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

23 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на майно, що належить боржнику.

21 вересня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

27 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з виключенням Запорізької територіальної громади з зони бойових дій. Роз`яснено право на оскарження вказаної постанови.

15 травня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на період проходження військової служби, враховуючи те, що відповідно до витягу з наказу начальника Шевченківського ТЦКСП від 05 березня 2022 року боржник проходить військову службу у ЗСУ.

15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що наказом № 84 від 09 березня 2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Оскільки боржник проходить військову службу, яка не унеможливлює проведення виконавчих дій, виконавче провадження підлягає відновленню. Роз`яснено право на оскарження вказаної постанови.

15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_2 .

06 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

07 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_4 , за адресою: м. Київ.

07 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

06 червня 2024 року представник боржник звернувся до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про зняття арешту із рахунку відкритому в АТ «ОЩАДБАНК» з посиланням, що він має спеціальний режим для виплати заробітної плати.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ГУ з обслуговування клієнтів Ощадбанк рахунок НОМЕР_6 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 та смс повідомлень на даний рахунок накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_4 за № 1781/15399 від 15.06.2024 року ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 та отримав виплати щомісячного грошового забезпечення та інші додаткові виплати (заробітну плату) на картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 . В період з 01 лютого 2024року по 31 травня 2024 року він отримав від військової частини НОМЕР_4 : за лютий 2024 року 19782,41 грн., 26690,31 грн., за березень 2024 року 21901,95 грн., 85688,66 грн, 21901,94 грн., за квітень 2024 року 21901,95 грн., 100333,53 грн., травень 2024 року 21901,95 грн., 60200,12 грн.

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 06.04.2024 р.№ 19930 старший сержант ОСОБА_1 в період з 01.02.2024 року по 06.04.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області, Константинівській міській територіальній громаді, Крамоторському районі, Покровського району, Очеретинської селищної територіальної громади, Харківської області, Борісівського району, Борисівської селищної територіальної громади.

Листами державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шарова В.М. від 19 червня 2024 року в задоволенні заяви про скасування арешту коштів боржника було відмовлено, з посиланням, що документального підтвердження, що арешт накладений на рахунок боржника із спеціальним призначенням не наданні. Також відмовлено у зупиненні виконавчого провадження.

Так, виконавче провадження № 51306357 відкрите та здійснюється за виконавчим листом про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 67191,75 доларів США (шістдесят сім тисяч сто дев`яносто один долар США 75 центів) і 681288,30 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.) та судові витрати по оплаті судового збору (на р/р 0001) у розмірі 3654,00 грн. Рішення набрало законної чинності 30 липня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 15 Закон № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені у статті 19 Закону № 1404-VIII.

Так, зокрема, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (частина друга статті 34 цього Закону).

За змістом частин першої та п`ятої статті 35 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що наказом № 84 від 09 березня 2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Оскільки боржник проходить військову службу, яка не унеможливлює проведення виконавчих дій, виконавче провадження підлягає відновленню.

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону № 1404-VIII.

З аналізу правової норми (п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII) випливає, що існує три умови, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; або

2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; чи

3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави дійти висновку, що у даному випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. У свою чергу, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або» законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі N 120/875/23, провадження N К/990/15420/23 колегія суддів погодилась з аналізом конструкції норми пункту 1 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII, який зроблений судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях і полягає у тому, що як до першої підстави, так і до другої, застосовується умова «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе». Надалі предметом перевірки судом касаційної інстанції є висновок судів про відсутність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій крізь призму застосування пункту 1 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII у вимірі спірних правовідносин. На думку Суду, вирішальним для правильного розв`язання цього питання є доведення/недоведення неможливості проведення виконавчих дій зважаючи на умови служби боржника.

Отже, обов`язковою умовою для зупинення виконавцем виконавчих дій на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) є саме неможливість проведення виконавчих дій в конкретному виконавчому провадженні згідно з умовами служби боржника.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 26 серпня 2024 року у справі N 333/271/23 (провадження N 61-11157ск24) за скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця (в порядку ст. 447-448 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи слідує, що боржник ОСОБА_1 станом як на день винесення державним виконавцем постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на період проходження військової служби, так і 15 березня 2024 року на день винесення оскаржуваної постанови державного виконавця про поновлення виконавчих дій, був призваний по мобілізації та проходив військову службу.

Представник боржника вказує, що оскільки боржник у виконавчому провадженні ВП 51306357 ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, то існують беззаперечні підстави для застосування першої підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII.

Однак, суд не може погодитися з такою позицією скаржника, оскільки вирішальним для правильного розв`язання цього питання є доведення/недоведення неможливості проведення виконавчих дій зважаючи на умови служби боржника.

На примусовому виконанні у Центральному відділі Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 24 вересня 2015 року на виконання судового рішення у цивільній справі № 336/5819/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2007 року.

В матеріалах справи міститься: довідка командира військової частини НОМЕР_4 за № 1781/15399 від 15.06.2024 року про те, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 та отримав виплати щомісячного грошового забезпечення та інші додаткові виплати, довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 06.04.2024 р.№ 19930, копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 , виписка з медичної картки ОСОБА_1 , який перебував на лікуванні у травні 2023 року.

Довідка командира військової частини НОМЕР_4 за № 1781/15399 від 15.06.2024 року, довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 06.04.2024 р.№ 19930, копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 , є належними та допустимими доказами факту перебування ОСОБА_1 на військовій службі та виконання бойових завдань військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій, Харківській областях.

Разом з тим, з матеріалів наданих суду не вбачається, що згідно з умовами служби проведення виконавчих дій щодо стягнення із боржника ОСОБА_1 боргу є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження реалізовував свої права у цьому виконавчому провадженні як особисто так і через представника: звертався до державного виконавця з клопотаннями, отримував копії процесуальних документів в процесі виконання судового рішення тощо.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що боржником ОСОБА_1 не доведено суду, що умови його військової служби унеможливлюють проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні.

Законом України N 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2 такого змісту: «тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)».

Законом України N 2468-IX від 28 липня 2022 року, який набрав чинності 19 серпня 2022 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження», а саме: абзац п`ятнадцятий пункту 10-2 викладено в такій редакції: «Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій».

Згідно зі статтею 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в оточенні (блокуванні) та включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (далі - Перелік), такий орган може змінити місцезнаходження на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби.

Відповідно до внесених змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 Запорізька міська територіальна громада внесена до переліку територіальних громад, які розташовані районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), 26.08.2022 року.

21 вересня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

06 грудня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (набрала чинності 25 грудня 2022 року), якою встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованихРосійською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованими Російською Федерацією(пункт 1постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 розмежовано території, на яких ведуться (велися) бойові дії, а саме: на території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Кабінет Міністрів України постановою від 13 січня 2023 року № 45 (набрала чинності 21 січня 2023 року) вніс зміни до постанови від 06 грудня 2022 року№ 1364, виклавши абзац 13 пункту 1 у такій редакції: «території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупаціїРосійською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими російською федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктами 10-2розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»».

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, який набрав чинності 27 грудня 2022 року, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Переліком також розмежовано території, на яких ведуться (велися) бойові дії, а саме: на території можливих бойових дій та на території активних бойових дій.

Територія Запорізького району Запорізької області, у склад якої входить територія Запорізької міської територіальної громади, з 06.12.2022 р. не відносилась до території, розташованої в районі проведення активних воєнних (бойових) дій, а відносилась до території можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, тому не застосовується заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, встановлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Аналіз вказаних норм закону та постанови КМУ дають підстави для висновку, що КМУ не змінив чи розширив території, на яких забороняється відкриття виконавчого провадження, що визначені Законом, а вказав, які саме території включаються до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та тимчасово окуповані Російською Федерацією, з огляду на те, що перелік відповідних територій затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій. Водночас система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Такі правові висновки викладені в ухвалі Верховного Суду по справі № 337/3107/20 від 06.07.2023 р.

Наказом № 84 від 09.03.2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії.

27 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з виключенням Запорізької територіальної громади з зони бойових дій.

Після звернення боржника про те, що він проходе військову службу за мобілізацією, державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконання рішення про стягнення заборгованості з боржника, що сторони не оспорюють.

Законом України N 3048-IX від 11 квітня 2023 року, який набрав чинності 06 травня 2023 року Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану внесені зміни у Закон України «Про виконавче провадження», а саме пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» викладено в такій редакції: «Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX:

1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:

надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

У разі надходження від державного, приватного виконавця постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника для здійснення видаткових операцій банк за визначеним у постанові рахунком здійснює видаткові операції на суму коштів у розмірі, встановленому цим підпунктом.

Особливості взаємодії органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при визначенні поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій можуть встановлюватися Міністерством юстиції України;

2) юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно;

3) припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації) та інше».

Новою редакцією пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено припинення звернення стягнення на заробітну плату у період дії в Україні воєнного стану (звернення стягнення припиняється виключно на пенсію та стипендію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що наказом № 84 від 09 березня 2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Оскільки боржник проходить військову службу, яка не унеможливлює проведення виконавчих дій, виконавче провадження підлягає відновленню. Роз`яснено право на оскарження вказаної постанови.

Винесення державним виконавцем постанови про поновлення вчинення виконавчих дій є законним і відповідає нормам чинного законодавства. Проходження боржником військової служби не перешкоджає здійсненню виконавчих дій, а стягувач має право на належне та своєчасне виконання судового рішення.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець Шаров В. мав законне право на території Запорізької міської територіальної громади вживати заходи примусового виконання рішення у цьому виконавчому провадженні, шляхом винесення оскаржуваних скаржником постанов.

Боржником ОСОБА_1 не доведено суду, що умови його військової служби унеможливлюють проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні.

Щодо оскарження постанов про звернення стягнення на заробітну плату та арешт банківського рахунку

Статтею 18 Закону №1404-VIII закріплено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин першої та другої статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII встановлено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформувала висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічні правові висновки застосовані в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 2-812/11 (провадження № 61-7824св21), від 28 грудня 2022 р. по справі № 183/4809/19.

Також за висновками Великої Палати Верховного Суду у згаданій постанові виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 (провадження № 61-5453св21) вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження слідує, що банком АТ «Державний ощадний банк України» не поверталася без виконання постанова державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунках в цьому банку.

Боржник в особі представника 06.06.2024 р. звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з коштів боржника на рахунку в АТ «Ощадбанк».

В матеріалах справи відсутня довідка про статус рахунку і чи є цей рахунок зі спеціальним режимом використання.

Із змісту постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 06.06.2024 року слідує, що державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику. АТ "ОщадБанк", на яке нормами статті 52 Закону N 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Законом України N 3048-IX від 11 квітня 2023 року, який набрав чинності 06 травня 2023 року Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану внесені зміни у Закон України «Про виконавче провадження», а саме пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» викладено в такій редакції: «Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX:

1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:

надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень».

Жодних заяв про визначення поточного рахунку від боржника чи його представника на адресу відділу не надходило.

Зважаючи на наведені законодавчі положення, які унормовують можливість державного виконавця здійснювати примусове виконання рішення про стягнення в коштів, прийняте у цивільній справі, у тому числі шляхом звернення стягнення на майно боржника, арешт тощо, умови служби ОСОБА_1 не свідчили про неможливість проведення державним виконавцем виконавчих дій з метою примусового виконання судового рішення.

Державним виконавцем встановлено, що боржник отримує дохід.

15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_2 .

06 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

07 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_4 , за адресою: м. Київ.

07 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмінна кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Зважаючи на наведені законодавчі положення, які унормовують можливість державного виконавця здійснювати примусове виконання рішення у тому числі шляхом звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, враховуючи характер виконавчих дій, які полягають у стягненні з боржника грошових коштів суд вважає, що звернення стягнення на дохід боржника з метою забезпечення виконання виконавчого листа про стягнення боргу, не потребує безпосередньої участі ОСОБА_1 його постійної присутності або систематичної явки до державного виконавця для виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, здійснювати відрахування з доходів ОСОБА_1 зобов`язано установу у якій останній отримує дохід.

Таким чином суду не надано доказів, що згідно з умовами служби проведення виконавчих дій у виконавчому проваджені № 51306357 з примусового виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 24 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором є неможливим, що, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язковою умовою для зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи, що постановами державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату здійснено відрахування від суми доходів боржника у розмірі 20 %, суд критично оцінює твердження представника боржника про те, що звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи позбавляє його можливості купувати необхідні речі.

Будь-яких доказів про те, що виконавчі дії згідно з умовами військової служби боржника у виконавчому провадженні № 51306357 не можуть вчинятися, суду не надано.

Зважаючи на наведені законодавчі положення, які унормовують можливість державного виконавця здійснювати примусове виконання рішення у тому числі шляхом звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, списання коштів з рахунків боржника, суд вважає, що характер виконавчих дій що проводяться у виконавчому проваджені не свідчать про неможливість проведення державним виконавцем виконавчих дій з метою примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також звертає увагу, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 336/5819/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на теперішній час не виконане.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини о основоположних свобод.

Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Ясіун`єне проти Литви", від 06 березня 2003 року, "Руйану проти Румунії", від 17 червня 2003 року, "Півень проти України" від 29 червня 2004 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що заявлені в скарзі вимоги не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 76-80, 81, 258-261, 450-452, 353-355, суд -

постановив:

В задоволенні скарги скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», особа, дії та рішення, якої оскаржуються державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шаров Вячеслав Миколайович, на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича (в порядку ст. 447-448 ЦПК України) відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: