Номер провадження: 22-з/813/397/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Коновалової В.А. (суддя - доповідач), Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 29 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, задовольнив частково.

Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 02 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у загальному розмірі 3110869 (три мільйони сто десять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, відшкодування моральної шкоди - 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовив.

Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 13018 (тринадцять тисяч вісімнадцять) гривень 74 копійки та витрати з проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 26700 (двадцять шість тисяч сімсот) гривень 00 копійок, що в цілому складає 39718 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 74 копійки.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС "Електронний суд" звернулася з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 05.07.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року.

Від ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до Одеського апеляційного суду надійшла заява про забезпечення позову, обґрунтована тим, що протягом розгляду справи в суді першої інстанції у власності відповідача знаходилося наступне нерухоме майно:

1) квартира загальна площа 60.6 кв.м, житлова площа 32 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

2) квартира загальна площа 26.6 кв.м, житлова площа 13.2 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

3) житловий будинок загальна площа 156.2 кв.м, житлова площа 67.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_4 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, який розташований на земельній ділянці площею 0,052 га кадастровий номер: :04:003:0761 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108.

Заявник зазначає, що після винесення рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року всі окреслені об`єкти нерухомого майна були відчужені відповідачем одній людині - ОСОБА_5 за договорами дарування протягом двох днів, а саме:

1.???Квартира загальна площа 60.6 кв.м, житлова площа 32 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 - договір дарування № 1114 від 02.09.2024 року;

2.???Квартира загальна площа 26.6 кв.м, житлова площа 13.2 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 - договір дарування № 1117 від 02.09.2024 року;

3.???Житловий будинок загальна площа 156.2 кв.м, житлова площа 67.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, який розташований на земельній ділянці площею 0,052 га кадастровий номер: :04:003:0761 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108 - договір дарування № 4788 від 04.09.2024 року.

Звертає увагу, що відповідач відчужив все без винятку нерухоме майно, власницею якого вона була; всі правочини (договори дарування) безоплатні, що напряму свідчить про відсутність доцільної економічної мети їх укладення; вся нерухомість була відчужена протягом двох календарних днів (02.09.2024 - 04.09.2024); після винесення рішення про стягнення з відповідача загалом 3290587 грн і до розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач відчужила все своє нерухоме майно своїй родичці ОСОБА_5 , оскільки дівоче прізвище відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 безоплатно відчужила всю свою нерухомість для того щоб істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у разі якщо воно не буде скасовано судом апеляційної інстанції. У разі відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача існуватиме реальний ризик того, що на стадії виконання рішення ніяких коштів у відповідача не буде, що унеможливить виконання рішення та захист прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається Одеським апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Верховного Суду від 11.12.2023 року у справі № 904/1934/23 зазначено, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Звернувшись до суду з позовом у цій справі, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь: у відшкодування матеріальної шкоди 3110869,00 грн; у відшкодування неустойки за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року 40 000,00 грн; у відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн; судові витрати.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 29 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, задовольнив частково.

Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 02 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у загальному розмірі 3110869 (три мільйони сто десять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовив.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом накладання арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ОСОБА_3 в сукупності в межах ціни позову в сумі 3 290 587,00 (три мільйони двісті дев?яносто тисяч п?ятсот вісімдесят сім) гривень.

Підставами подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає необхідність забезпечення можливості ефективного захисту з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року, оскільки відповідач відчужив все без винятку нерухоме майно, яке належало йому на праві власності на підставі правочинів (договори дарування), що напряму свідчить про відсутність доцільної економічної мети їх укладення; вся нерухомість була відчужена протягом двох календарних днів (02.09.2024 - 04.09.2024).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформаційні довідки від 09.09.2024 року доданої до заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідачем за договорами дарування були відчужені об?єкти нерухомого майна, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000 - договір дарування № 1114 від 02.09.2024 року; квартира за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 00 - договір дарування № 1117 від 02.09.2024 року; житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 108, який розташований на земельній ділянці площею 0,052 га кадастровий номер: :04:003:0761 реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 108 - договір дарування № 4788 від 04.09.2024 року.

При розгляді даної заяви апеляційний суд виходить з того, що з матеріалів справи вбачається про існування спору між сторонами, предметом якого є відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 02 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , у значному розмірі, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року позов задоволено частково, після ухвалення рішення суду відповідач здійснив відчуження нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3 на праві власності, за договором дарування та враховуючи, що обраний захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду.

Окрім того, позивачем необґрунтовано суду можливості накладення арешту на кошти на рахунках відповідача, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Арешт коштів на рахунках означає, що грошові кошти залишаються у власності відповідача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків боржника й уникнення виконання судового рішення. Тобто, можливість боржника розпоряджатися грошовими коштами обмежується лише на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, доводи наведені в обґрунтування заяви, суд приходить до висновку, про часткове задоволення заяви.

Ураховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_3 в межах суми 3250869,00 грн, стягнутої рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260, 381 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову, задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках та належать ОСОБА_3 в межах суми 3250869,00 (три мільйони двісті п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Боржник: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_7 ).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов

М.В. Назарова