Справа № 953/8015/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

представника заявника (боржника) ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого документу (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, виданого Київським районним судом міста Харкова 06.09.2024 року у цивільній справі №953/8015/24 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Кравцов С.О., звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати таким що не підлягає виконанню судовий наказ Київського районного суду міста Харкова від 06.09.2024 року у справі № 953/8015/24, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 02.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заява мотивована таким:

-вже наявне судове рішення про стягнення із ОСОБА_2 аліментів (рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 30.03.2021 у справі № 639/34/21), на виконання якого було отримано виконавчий лист та пред`явлено до виконання;

-ОСОБА_2 , не погоджуючись зі сплатою аліментів, звернувся до суду з позовною заявою про звільнення платника аліментів від сплати частини заборгованості, однак провадження у вказаній справі було закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позову;

-згодом ОСОБА_2 знову звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про звільнення від сплати аліментів. Справу направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова (справа на даний час не зареєстрована);

-ОСОБА_2 під час звернення із заяву про видачу наказу не зазначив, що ОСОБА_5 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у АДРЕСА_1 ;

-відсутність вказаної інформації призвело до помилкової видачі судового наказу, оскільки суду не було відомо про вже наявні зобов`язання щодо сплати аліментів між сторонами.

Виклад позиції стягувача

11.09.2024 від представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволені заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована таким;

- ОСОБА_2 , намагаючись досягти компромісу та вирішити питання аліментів на користь сина, погодився, що кошти будуть перераховуватися на його рахунок;

- ОСОБА_2 подав заяву про відмову від позову щодо звільнення від сплати аліментів, оскільки він довірився своєму тодішньому представнику, який згодом відмовився продовжувати співпрацю, посилаючись на те, що спеціалізується на кримінальних справах, а сам заявник не був юридично обізнаним з порядком дій;

- ОСОБА_4 не надала жодних доказів, які б підтвердили, що дитина була зареєстрована або проживала з нею. Наразі ОСОБА_2 несе службу в Центральному управлінні СБУ і син проживає разом з ним. Син сторін через органи опіки та піклування висловив бажання постійно проживати з батьком.

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 справу передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Суд ухвалою від 10.09.2024 прийняв до провадження заяву та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.09.2024 представник ОСОБА_4 адвокат Кравцов С.О. через систему "Електронний суд" подав клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції, яке суд задовольнив, про що повідомив заявника.

17.09.2024 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про виклик свідка, в якій заявник просив викликати та допитати в якості свідка в присутності батька або батьків неповнолітню дитину ОСОБА_5 (сина учасників).

18.09.2024 від представника ОСОБА_4 надійшли заперечення на клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_5 .

У судове засідання учасники справи з`явились представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3

ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконання, а в задоволенні клопотання про виклик свідка заперечив, мотивуючи тим, що вказані обставини не входять до предмету доказування у цій справі. ОСОБА_2 та його представниця заперечили проти заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та підтримали заявлене ними клопотання про виклик свідка.

Фактичні обставини, встановлені судом

Жовтневий районний суд міста Харкова рішенням від 30.03.2021 у справі № 639/34/21 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено; розірвано шлюб та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , починаючи з 05.01.2021 до досягнення дитиною повноліття (відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства використовує текст судового рішення, який внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень). Наведену обставин також підтвердили учасники справи у судовому засіданні.

Постановою заступника начальника відділу Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Холодногірсько-Новобаварський ВДВС) Р. Лобовим від 26.07.2023 відкрито виконавче провадження № 72363203 на підставі виконавчого листа №639/34/21 виданий 05.05.2021, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 05.01.2021 до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 29).

З відповіді в.о. начальника відділу Холодногірсько-Новобаварського ВДВС від 09.09.2024 №21356/24 вбачається, що починаючи з жовтня 2023 року з боржника ОСОБА_2 аліменти утримуються щомісячно (а.с. 22).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2024 заяву позивача про відмову від позову задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про звільнення платника аліментів від сплати частини заборгованості по аліментам закрито (відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства використовує текст судового рішення, який внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень). Наведену обставин також підтвердили учасники справи у судовому засіданні.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 26.08.2024 ОСОБА_2 орендує житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46-48).

Згідно з довідкою від 26.08.2024 №3004- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання ОСОБА_5 є адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 49).

У серні 2024 року ОСОБА_2 знову звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів. Вказану обставину підтвердили учасники справи у судовому засіданні.

Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалою від 12.08.2024 у справі № 638/13966/24 передав позовну заяву ОСОБА_2 за підсудністю до Київського районного суду міста Харкова (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120933448) (відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства використовує текст судового рішення, який внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень).

02.09.2024 представник ОСОБА_2 адвокат Тимошенко Л.В. звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просила стягнути із ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 (а.с. 1-2).

06.09.2024 Київський районний суд видав судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Цивільне судочинство здійснюється, зокрема, у порядку наказного провадження (пункт 1 частини 2 статті 19 ЦПК України). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Порядок стягнення заборгованості в порядку наказного провадження урегульовано Розділом ІІ ЦПК України.

Характерними ознаками наказного провадження є: спрощена форма провадження, оскільки має місце "усічена" цивільно-правова форма (не в повній мірі поширюються принципи гласності, усності, змагальності); не може бути пред`явлено зустрічної вимоги; урізана модель стадійності цивільного процесу (відсутні попереднє судове засідання, розгляд справи по суті); судовий наказ видається за відсутності сторін; видача наказу здійснюється лише за вимогами щодо яких відсутній спір на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

При цьому наказне провадження є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Норми статті 170 ЦПК України передбачають можливість скасування судового наказу, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України, тобто крім наказів щодо стягнення аліментів.

Водночас норма статті 173 ЦПК України передбачає можливість визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина друга статті 423 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі № 711/9608/15-ц сформував висновок, що підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відносяться ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; виконавчий лист виданий на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; виконавчий лист видано помилково, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд також враховує усталену судову практику Верховного Суду щодо вирішення спору стосовно повного або часткового звільнення платника аліментів від сплати аліментами, у зв`язку зі зміною обставин (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №477/1165/20, від 03.02.2021 у справі № 125/2525/18, від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17, від 26.09.2019 у справі № 760/32225/18, від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17, від 29.06.2022 у справі № 596/826/21), згідно з якою належним та ефективним способом захисту у такому випадку є звернення з окремим позовом про зміну розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд зазначає, що наявність двох чинних судових рішень (рішення суду і судового наказу) щодо стягнення аліментів з обох батьків на користь одне одного не сприятиме юридичній визначеності у правовідносинах між такими і фактично призведе до різного урегулювання питання виплати аліментів щодо однієї і тієї особи (дитини стягувачів), що не сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, що є пріоритетом у таких спорах.

Також суд враховує, що за встановленими обставинами цієї справи, наразі між сторонами існує спір щодо сплати аліментів у межах розгляду справи № 638/13966/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів, який на час ухвалення судового наказу, який заявниця просить визнати таким, що не підлягає виконанню і на час розгляду такої заяви, не урегульовано (передано за підсудністю до Київського районного суду міста Харкова).

При цьому наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Отже, суд не може видати судовий наказ у разі, коли між сторонами існує спір щодо заявленої вимоги.

Водночас ОСОБА_2 , звертаючись із заявою про видачу судового наказу на стягнення аліментів не довів до відома суду обставини щодо наявності спору між ним та ОСОБА_4 щодо сплати аліментів, а суд, ураховуючи "усічену" цивільно-правову форму наказного провадження був обмежений у можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин між сторонами.

За таких обставин, суд враховує, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 , існувало та існує чинне судове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 30.03.2021 у справі № 639/34/21) і наявний судовий спір про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів (справа №638/13966/24), що виключало видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , оскільки наявний спір щодо сплати аліментів і чинне рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Таким чином, виданий Київським районним судом міста Харкова судовий наказ від 06.09.2024 у справі № 953/8015/24 є таким, що виданий помилково, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 173, 423 ЦПК України.

Щодо доводів ОСОБА_2 , що дитина ОСОБА_5 проживає разом з ним, то суд не бере їх до уваги, оскільки такі обставини не входять до предмету доказу у цій справі. Суд зазначає, що після вирішення спору щодо обов`язку у ОСОБА_2 сплачувати / не сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , може бути повторно вирішено питання щодо стягнення аліментів з останньої за наявності відповідних обставин (проживання сина з батьком) і саме в межах такої справи відповідні обставини будуть предметом дослідження.

З наведених підстав суд відхиляє заявлене ОСОБА_2 клопотання про виклик в якості свідка його сина щодо встановлення обставин місця проживання дитини, оскільки такі обставини не входять до предмету розгляду цієї справи (заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню).

Висновки за результатами розгляду заяви

Враховуючи, що суд помилково видав судовий наказ, заяви ОСОБА_4 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконання має бути задоволена.

Керуючись ст. 2, 5, 81, 165, 173, 260, 261, 263, 353, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити представнику ОСОБА_2 ОСОБА_7 у задоволення клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_5 .

2. Заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого документу (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, виданого Київським районним судом міста Харкова 06.09.2024 року у цивільній справі № 953/8015/24 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

3. Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Київського районного суду міста Харкова від 06.09.2024 року у справі № 953/8015/24, н/п № 2-н/953/2150/24, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду. Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вказаних строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складений та підписаний 18 вересня 2024 року.

Суддя Роман ВІТЮК