Провадження № 2/204/1466/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження, заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2024 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було складено акт старшим секретарем суду Аршулік А.С. в присутності головного спеціаліста Піноненко Г.В. та старшим судовим розпорядником Копиленко І.А. про те, що на електронну пошту суду надійшла заява про відвід судді Самсонової В.В. по справі №204/14776/23 від представника відповідача ОСОБА_2 , яка не підписана електронним цифровим підписом.

Заява про відвід надійшла засобами електронної пошти, без скріплення електронним цифровим підписом особи, яка її надіслала. Тобто, суд позбавлений можливості ідентифікувати автора такого документу у відповідності до Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». А тому вказана заява про відвід вважається такою, що не підписана особою, яка її подала.

15 січня 2024 року засобами поштового зв`язку, надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування відводу представником відповідача вказано наступне. 01.11.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , органу у опіки та піклування в особі Центрального адміністрації ДМР про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Згідно тексту позовної заяви вказується в перешкоджанні матері в спілкуванні дитини з її батьком. В додатках до позовної заяви додано: копію паспорта позивача та РНОКПП, копію паспорта відповідача, копію свідоцтва про народження дитини, копія свідоцтва про шлюб, копію посвідчення учасника бойових дій, копія рапорту про утримання грошового забезпечення, довідку з в/ч про грошове забезпечення, підтвердження відправлення документів, ордер представника. Таким чином жодного належного та допустимого доказу згідно якого видно, про наявність спору та перешкоджання в побаченнях з дитиною, до суду не надано. Не дивлячись на це суддя Самсонова В.В. відкрила провадження по справі та призначила судове засідання. 10.01.2024 року відбулось судове засідання по справі, яке проходило в службовому кабінеті судді Самсонової В.В. А ні в додатках до позовної заяви, а ні при підготовчому судовому засіданні доказів щодо наявності спору між Позивачем та Відповідачем суду не надано, що є безумовною підставою для закриття вказаного провадження за відсутності предмету спору. Однак суддя Самсонова В.В. будучи упередженою та ігноруючи вимоги чинного законодавства проявляючи особисту заінтересованість для вирішення спору саме на користь Позивача ухвалила рішення про винесення рішення органом опіки та піклування достовірно розуміючи протиправність своїх дій. Таким чином суддя Самсонова В.В. допустила порушення принципу змагальності сторін, проявила упередженість та заінтересованість у розгляді справи на користь Позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відвід є необґрунтованим.

Статтею 36 ЦПК України чітко визначений перелік підстав для відводу судді, відповідно до яких, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Таким чином, діючим ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Слід зазначити, що доводи представника відповідача у заяві про відвід судді зводяться лише до його незгоди з процесуальним рішенням головуючого судді, прийнятими суддею під час розгляду даної справи, що не може свідчити про упередженість судді.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.

В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

У рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) від 10.12.2009 року (пункти 66-70) Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Самсонової В.В. у вирішенні спору в даній справі не надано.

Таким чином, дослідивши підстави для відводу судді, заявлені представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Самсонової В.В. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 40, 44, 247, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - визнати необґрунтованою.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у цивільній справі №204/14776/23 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - передати уповноваженій особі апарату Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Самсонова