Справа № 212/7372/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання - Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/7372/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, орган опіки та піклування Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В судовому засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Ніколаенко М.Є.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник третьої особи - Козаченко І.В.

представник третьої особи - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

25.09.2023 року адвокат Ніколаенко М.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 25.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.07.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано, та з травня 2017 року сторони стали проживати окремо, а син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , став проживати з батьком, але ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про видачу Судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу 07.12.2017 року було видано Судовий наказ. Рішенням Довгинцівського районного суду від 11.08.2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, зазначає, що з травня 2017 року і до теперішнього часу ОСОБА_2 з сином не спілкується, матеріально його не утримує. З моменту народження дитини, саме позивач піклувався про стан здоров`я сина, займався вихованням, навчанням, розвитком та утримання дитини.

06.11.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання, якою також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : орган опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради, яку у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору.

06.12.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : орган опіки та піклування Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, яку у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору.

07.03.2024 року органом опіки та піклування Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради надано суду висновок щодо розв`язання спору у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України.

07.03.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених підстав та просили його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала посилаючись на те, що після розірвання шлюбу вони з позивачем стали проживати окремо та вирішила, що їх неповнолітній син буде проживати з батьком, який має у власності двокімнатну квартиру та відповідно може забезпечити сина окремою кімнатою для проживання, а вона такої можливості не має, але вона продовжувала спілкуватися з сином, при цьому купувала йому подарунки та інші необхідні речі, та таке спілкування проходило до березня 2024 року. З березня 2024 року син припинив з нею спілкуватися, оскільки вона не виконала їх з батьком вимоги, оскільки вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду повідомив, що він не любить свою маму та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо нього, оскільки вона в дитинстві інколи застосовувала до нього покарання «ставила в угол» за неналежне навчання. На теперішній час він проживає з батьком який займається його вихованням та утримання.

В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради, просила суд прийняти рішення враховуючи інтереси неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради просила прийняти рішення враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та враховуючи наданий органом опіки та піклування Висновок, відповідно до якого вони вважають недоцільним позбавлення відповідачки батьківських прав.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що з 05.07.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.08.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо, при цьому неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 2017 року проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Актом від 01.09.2023 року (а.с.17), та відповідачкою не оспорюється.

ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19); в якій з 03.04.2012 року зареєстровані: ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10, 13). Згідно Акту обстеження умов проживання від 25.08.2023 року позивачем створені неповнолітньому сину належні умови для проживання і навчання в зазначеній квартирі (а.с.18).

28.11.2017 року за заявою ОСОБА_6 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу видано Судовий наказ , яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина.

11.08.2021 року за позовом ОСОБА_1 . Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а від сплати заборгованості по аліментам. Зазначене рішення суду є чинним та відповідачкою не оспорювалось.

Позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.14). Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2022/2023 навчальному році навчався в Криворізькій гімназії № 93 Криворізької міської ради та згідно довідки від 18.05.2023 року, мати неповнолітнього не брала участі в освітньому процесі, не підтримувала зв`язок з класним керівником, жодного разу не була присутня на батьківських зборах (а.с.15,16).

21.02.2024 року рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради затверджено висновок органу опіки та піклування відповідно до якого в інтересах дитини, керуючись ст. ст. 164, 165 СК України, п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54-64).

Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України).

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 3 , 4 ст. 155 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт свідомого ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітнього син. Наведені позивачем в позовній заяві доводи, відповідно до яких з травня 2017 року і до теперішнього часу ОСОБА_2 з сином не спілкується, матеріально його не утримує. З моменту народження дитини, саме позивач піклувався про стан здоров`я сина, займався вихованням, навчанням, розвитком та утримання дитини, спростовані в судовому засіданні, як поясненнями неповнолітньої дитини так і письмовими доказами. Посилання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на те, що він не любить маму та не заперечує проти задоволення позову, суд сприймає критично, оскільки, неповнолітній не зміг повідомити, що саме слугувало об`єктивною причиною для такого твердження, та на запитання суду коли саме востаннє він спілкувався з матір`ю, неповнолітній, не забажав відповідати, зазначивши, що не пам`ятає.

За таких підстав, враховуючи, що під час судового розгляду зазначеної справи, суду не надано будь - яких належних доказів на підтвердження негативних дій відповідачки по відношенню до неповнолітнього сина, чи її негативної поведінки в побуті, яка б негативно вплинула на неповнолітнього сина, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законів представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких підстав, оскільки відповідач визнала заявлені проти неї позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи обставини передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, та вимоги ч. 5 ст. 183 СК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

За таких підстав, позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, орган опіки та піклування Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.09.2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання законної сили надіслати до виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 20.09.2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна