Справа № 529/269/24
Провадження № 2/529/206/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.,

з участю секретаря судового Звягольської В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд", про стягнення відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 30.05.2021 з власного волевиявлення, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 4106525, який було підписано одноразовим ідентифікатором, направленим за допомогою смс-повідомлення. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит № 4106525 від 30.05.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000 грн.

13.09.2021 на підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги ТОВ «Діджи фінанс», в тому числі і за кредитним договором № 4106525 від 30.05.2021.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе обов`язки за кредитним договором, в частині повернення коштів як перед первісним кредитором так і перед новим кредитором, не виконав. Внаслідок цього має заборгованість в загальній сумі 44 850 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн., заборгованості за відсотками 33 750 грн., заборгованості за комісійними винагородами 1 100 грн.

Тому, вказуючи на вище викладені обставини, представниця позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу.

04.04.2024 відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.04.2024 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позов у якому він вказав, що позовні вимоги не визнає. Просить повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ «Діджи фінанс» у зв`язку із недоведеністю факту укладення договору про надання споживчого кредиту та перерахування коштів, неправомірним нарахуванням процентів, недоведеністю факту передачі права вимоги за договором факторингу, ненаданням первинних бухгалтерських документів, а отже, безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Відзив обгрунтовує тим, що копія договору про споживчий кредит та копія паспорту споживчого кредиту, надані позивачем, не містять даних про накладення підпису ОСОБА_1 на дані документи. Також копія платіжного доручення № 47527943 не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, а згідно правових висновків Верховного Суду доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім цього, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що йому не зрозуміло на який рахунок переказувалися кошти та якого банку, оскільки в якості коду банку отримувача зазначено «MASTERCARD», а рахунок отримувача є неповним.

Також зазначає, що первісним кредитором були нараховані проценти за період поза межами строку кредитування. Таким чином, передбачено повернення кредитних коштів та нарахованих комісій у загальному розмірі 14 850 грн., а не в розмірі, який визначає позивач 44 850 грн.

Крім того, договором споживчого кредиту встановлено комісію за надання кредиту в сумі 1 100 грн, вказана умова, на думку відповідача, про сплату комісії є нікчемною (а.с.68-78).

30.04.2024 представницею позивача ТОВ «Діджи фінанс» надійшла відповідь на відзив у якій вказано, що одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису кредитора (логи (лог-файли) містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу у pdf форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим надає скріншот першого листа договору із одноразовим ідентифікатором U30935. Даний кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на підставі платіжного доручення № 47527943 відповідачу ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 10000.00 грн. Платіжне доручення містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін. Разом з тим як не банківська установа ТОВ «МІЛОАН» звернувся до платіжної установи ТОВ «ФК «ЕЛІНС», яка має відповідну ліцензію на надання платіжних послуг, для перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 83-92).

02.05.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази по справі.

07.05.2024 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заперечення, в якому разом з іншими обставинами зазначив, що копія електронного документу подана у форматі PDF не являється оригіналом. Такі файли формуються за допомогою відповідної програми шляхом збереження тексту у такому форматі і будь яка людина може написати будь який текст та малюнок тощо. Разом з тим на думку відповідача позивачем не надано жодного документу, виготовленого Первісним кредитором, з якого можливо встановити час виникнення заборгованості, факт оплати за кредитним договором, строки та розміри нарахування відсотків. Також відповідач ОСОБА_1 вказує, що йому кошти на картковий рахунок з призначенням платежу Кошти згідно договору 4106525, як зазначає позивач, не надходили, про що свідчить відповідна виписка по картці/рахунку (а.с. 111-118).

10.05.2024 представником позивача подано додаткові пояснення, які сформовано в системі «Електронний суд».

03.06.2024 постановлено ухвалу про витребування доказів.

01.07.2024 ухвалою суду витребувано докази по справі, зокрема у ТОВ «МІЛОАН» оригінали електронних доказів.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

30.05.2021 відповідачем ОСОБА_1 заповнено Анкету-Заяву на кредит № 4106525. У даній анкеті визначено суму кредитування, строк кредитування, сплату комісії за надання кредиту (а.с.11).

Вказана Анкета-Заява була погодженою кредитодавцем - позивачем по справі (а.с. 11 зворот).

На підставі вказаної Анкети-Заяви, 30.05.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» електронний договір про споживчий кредит № 4106525, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000 грн 00 коп. строком на 30 днів 29.06.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. (а.с. 19-24).

У відповідності з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3 750 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені у пункті 2.2.3 цього договору.

Як вбачається з додатку № 1, який є графіком розрахунків, сторони домовилися, що дата повернення кредиту 29.06.2021, розмір кредиту 10 000 грн., проценти за користування кредитом 3 750 грн. 00 коп., комісія за надання кредиту 1 100 грн. (а.с.23).

Договір про споживчий кредит № 4106525, паспорт споживчого кредиту № 4106525, який є додатком № 2 до вказаного договору, анкета-заява на кредит № 4106525 від 30.05.2021 року містять інформацію про позичальника, в тому числі РНОКПП, дату народження, місце реєстрації та проживання, номер паспорту.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повертати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

З платіжного доручення № 47527943 від 30.05.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» 30.05.2021 здійснено платіж отримувачу ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_2 в сумі 10 000 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 4106525 (а.с. 32).

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн. Натомість, всупереч умовам кредитного договору № 4106525 від 30.05.2021, відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав, суму кредиту, нараховані відсотки у встановлений договором строк не повернув, доказів на спростування вказаного суду не подав.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 42-47).

Згідно акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 13 вересня 2021 року до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Діджи фінанс» прийняло Реєстр прав вимог від 13 вересня 2021 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 9315, загальна сума заборгованості 200189234,88 грн (а.с. 48).

Також подано копії квитанцій на підтвердження плати згідно Договору відступлення права вимоги №07Т від 13.09.2021 (а.с. 34-41)

Із Витягу з додатку до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 вбачається, що у ОСОБА_1 за кредитним договором № 4106525 від 30.05.2021, сума заборгованості на момент відступлення становить 44 850 грн., з яких 10 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 33 750 грн. сума заборгованості за відсотками, 1 100 за комісією (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію").

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Судом установлено, що відповідно до п. 6.1 Договору про споживчий кредит № 4106525 від 30.05.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі п. 6.5 Договору.

Водночас, відповідач заперечує факт підписання ним договору споживчого кредиту, оскільки такий не містить даних про накладення його підпису. У зв`язку з цим просив витребувати у позивача відповідні оригінали договорів, що було задоволено судом.

На виконання вимог ухвали суду 01.07.2024 про витребування доказів ТОВ «Мілоан» надав Довідку про надання послуг переказу грошових коштів ТОВ «Мілоан» - ТОВ «Елаєнс». В даній довідці вказано деталі операції, зокрема дату проведення платіжної операції, призначення платежу, суму такого та платіжний метод, яким є карта MasterCard, номер карти, банк картки отримувача PRIVATBANK (а.с.159).

Судом оглянуто електронний доказ, у форматі PDF, а саме договір про споживчий кредит № 4106525, який надіслано в системі «Електронний суд» ТОВ «Мілоан», де у розділі 10 договору «Реквізити сторін» у графі «Позичальник» містяться особисті дані ОСОБА_1 , нижче номер телефону. У верхньому лівому кутку договору наявний одноразовий ідентифікатор U30935, час: 30.05.2021 16:44/

Таким чином, Договір про споживчий кредит № 4106525 від 30.05.2021 підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину.

Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, адреса реєстрації (фактичного) місця проживання) були використані товариством чи третіми особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження ним правомірності укладеного договору.

Зважаючи на вказане, доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання та використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту укладання кредитного договору і використання такого ідентифікатора - не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.2.1. ч.2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок - тобто, на рахунок, наданий відповідачем для отримання кредитних коштів.

Відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на підставі платіжного доручення № 47527943 від 30.05.2021 перерахував ОСОБА_1 кредитні кошти на Картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 10000.00 грн (а.с. 166) .

Платіжне доручення № 47527943 від 30.05.2021 містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, та є первинним банківським документом, та підтверджує надання кредитних коштів позивачем й отримання таких відповідачем на зазначену нею платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні Кредитного договору.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, 20.06.2024 від АТ «ПриватБанк» надійшла виписка за договором №б/н за період 30.05.2021 - 07.06.2021, згідно якої 30.05.2021 на картковий рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_1 зараховано переказ в сумі 10 000 грн (а.с. 145).

З огляду на вказане судом не приймаються до уваги твердження про те, що відповідачу не надходили кошти з призначенням, яке зазначено у платіжному дорученні № 47527943 від 30.05.2021 у полі 19 Призначення платежу (кошти згідно договору 4106525) та на підтвердження чого надає виписку по відповідному картковому рахунку. Так відповідно до вказаного рахунку вбачається, що на картковий рахунок останнього 30.05.2021 зараховано переказ на картку в розмірі 10 000 грн.

Суд вважає таку виписку належним та допустимим доказом, який підтверджує надання відповідачу кредитних коштів від ТОВ «МІЛОАН».

Однак, що стосується вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відсотках нарахованих з моменту 30.06.2021 суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, згідно з договором про споживчий кредит від 30.05.2021 № 4106525 кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 29.06.2021. З умовами, передбаченими п. 2.3.1.2, загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18).

Отже відсотки, нараховані ТОВ «МІЛОАН» після закінчення строку кредитування є необгрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 29 850 грн. заборгованості за процентами, нарахованими з моменту закінчення загального строку кредитуваня, а саме з 30.07.2021, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по комісії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору сторони узгодили комісію за видачу кредиту, яка становить 11 % від суми виданого Кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Сторони погодили при укладенні Договору, зокрема п. 1.5.1 цього договору сплату комісії за надання кредиту 11 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Сплату іншого виду комісій вказаним Договором кредиту, так і паспортом споживчого кредиту не встановлено.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про правомірність дій ТОВ "МІЛОАН" щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між вказаним товариством та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі N 496/3134/19.

Тому, враховуючи вищевикладене, умови договору позики щодо обов`язку відповідача сплатити комісію саме за надання кредиту в сумі 1 100 грн. є правомірними.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за кредитним договором від 31.05.2021 № 4106525, ОСОБА_1 не виконав, з останнього на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 29 850 грн. яка складається з 10 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18 750 грн. заборгованості за процентами, 1 100 грн. заборгованості з комісії за надання кредиту.

Представниця позивача просить стягнути на користь ТОВ «Діджи Фінанс» з відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп.

В той же час, вимога представника позивача про стягнення на користь ТОВ «Діджи Фінанс" витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн, не відповідає критерію розумності, є не співвмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, адвокат участі в судових засіданнях не приймала, однак були підготовлені та подані до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 3000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited проти України», заява № 19336/04).

Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 612 грн.10 коп.

Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 144, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , IBAN: НОМЕР_5 заборгованість за кредитним договором № 4106525 від 30.05.2021, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000 грн., відсотків в розмірі 18 750 грн. та комісії за надання кредиту 1 100 грн., в зальній сумі 29 850 (двадцять дев`ять вісімсто п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені позивачем судові витрати в загальній сумі 4 612 (чотири тисячі шістсот дванадцять) грн. 10 коп., які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 612 грн. 10 коп. та витрат на правничу правову допомогу в сумі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Л.Є. Петренко