ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 345/4171/22

провадження № 61-1612св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Калуська міська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2023 року у складі судді Кардаш О. І. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Калуської міської ради, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно.

2. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 .

3. На момент смерті ОСОБА_3 йому належало нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :20:004:0045, та земельна ділянка площею 0,0990 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :20:004:0046.

4. 30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Хомин Н. Б. про прийняття спадщини після смерті сина. Однак листом від 17 жовтня 2022 року №300/02-14 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю витребувати відомості про наявність або відсутність спадкової справи або заповіту після смерті ОСОБА_3 .

5. Зазначала, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 адреса місця його проживання на момент смерті не зазначена, вказано лише місце смерті. На час смерті ОСОБА_3 був громадянином України, місце його проживання було зареєстровано у АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою від 29 липня 2021 року № 2247/09.3-03.

6. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :20:004:0045 та земельну ділянку площею 0,0990 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :20:004:0046.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

7. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, позов задоволено.

8. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :20:004:0045; земельну ділянку площею 0,0990 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :20:004:0046.

9. Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є м. Калуш, Україна, позивачка прийняла спадщину і має право на захист порушеного права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10. У січні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 .

11. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги частково, в межах права ОСОБА_1 на спадкування 1/2 частини спадкового майна.

14. Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Також підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права, а саме: суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відхилили клопотання про витребування матеріалів спадкової справи, не дослідили зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, дійшли помилкового висновку, що вона не прийняла спадщину після смерті батька, не врахували юридичний факт прийняття нею спадщини шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Генерального консульства України в Мілані від 15 грудня 2021 року, яку приватний нотаріус Хомин Н. Б. отримала 20 грудня 2021 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

17. У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18. ІНФОРМАЦІЯ_1 у російській федерації помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 8).

19. Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 1967 року, матір`ю ОСОБА_3 зазначена ОСОБА_4 (а. с. 6). Після одруження з ОСОБА_5 ОСОБА_4 змінено прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 28 квітня 1979 року (а.с.7).

20. На підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 16 травня 2008 року № 781 ОСОБА_3 на праві власності належав індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :20:004:0045, які знаходяться по АДРЕСА_1 (а. с. 23, 25, 26, 41). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 996206 від 09 липня 2020 року ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 0,0990 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :20:004:0046 (а. с. 42).

21. 30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Калуського районного округу Хомин Н. Б. про прийняття спадщини після смерті сина (а. с. 10).

22. Листом від 17 жовтня 2022 № 300/02-14 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з неможливістю витребувати відомості про наявність або відсутність спадкової справи або заповіту після смерті ОСОБА_3 , які витребовуються відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат», статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також статті 5 і частини 48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованої Верховною Радою України 10 листопада 1994 року. Роз`яснено право на звернення до суду (а. с. 22).

23. Відповідно до довідки Управління ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 29 липня 2021 року № 2247/09.3-03 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 12 лютого 2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 9).

24. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року (справа № 345/4153/22), залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 травня 2023 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а. с. 68-76, 77- 84).

Позиція Верховного Суду

25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

26. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

27. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

29. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

30. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

31. Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

32. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

33. У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

34. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

35. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

36. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини.

37. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

38. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

39. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з неможливістю витребувати відомості про наявність або відсутність спадкової справи або заповіту після смерті ОСОБА_3 . Наведене підтверджується матеріалами справи (а. с. 22).

40. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 939/2207/19).

41. Зі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 встановлено, що адреса місця його проживання на момент смерті не зазначена, а вказано лише місце смерті - російська федерація (а.с.8).

42. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Калуської міської ради Управління ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 29 липня 2021 року № 2247/09.3-03 на час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був громадянином України, а місце його проживання було зареєстровано у АДРЕСА_2 (а. с. 9).

43. Отже, місцем відкриття спадщини є м. Калуш, Івано-Франківська область.

44. Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши обставини справи, дійшли правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

45. Доводи ОСОБА_2 у касаційній скарзі про те, що судами не враховано, що вона також прийняла спадщину, а тому позивачка має право на 1/2 частину спадкового майна як спадкоємиця першої черги, відхиляються колегією суддів.

46. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

47. Як вбачається з листа приватного нотаріуса від 13 травня 2022 року № 144/02-14 ОСОБА_2 подавала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом із тим, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 й, відповідно, строк прийняття спадщини сплив 12 серпня 2021 року, тому заява ОСОБА_2 подана з пропуском строку прийняття спадщини.

48. У вересні 2021 року ОСОБА_2 зверталась до суду із позовом до Калуської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

49. Рішенням Калуського районного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

50. У грудні 2021 року ОСОБА_2 знову зверталась із заявою про прийняття спадщини.

51. Проте, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Р. Б. задоволено. Рішення Калуського районного суду від 12 жовтня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено.

52. У постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-504цс16 зазначено, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

53. Отже, після скасування апеляційним судом рішення Калуського районного суду від 12 жовтня 2021 року, яким заявниці визначено додатковий строк для прийняття спадщини, таке не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, тобто ОСОБА_2 не було продовжено строк для прийняття спадщини, а тому посилання у касаційній скарзі на те, що вона подавала відповідні заяви до Генерального консульства України в Мілані, відхиляються колегією суддів.

54. Крім того, в подальшому, у грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

55. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 травня 2023 року, у позові відмовлено. Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2023 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 травня 2023 року залишено без змін.

56. Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 вперше звернулась до нотаріуса з пропуском строку прийняття спадщини, судовими рішеннями, які набрали законної сили, їй відмовлено у визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вона не вважається такою, що прийняла спадщину, тому доводи касаційної скарги про те, що позивачці належить лише 1/2 частина спадкового майна, є безпідставними.

57. Судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

58. Посилання на те, що суди попередніх інстанцій протиправно не витребували спадкову справу, відхиляються колегією суддів, оскільки ОСОБА_2 всупереч положенням пункту 4 частини другої статті 84 ЦПК України не обґрунтувала неможливість самостійного отримання доказу, про витребування якого подано клопотання, не вказано, які дії вживалися на отримання вказаного доказу. Подаючи повторне клопотання про витребування доказів заявниця не звернула уваги на мотиви відмови й повторна не виконала вимоги статті 84 ЦПК України. Крім того, інформація, на підтвердження якої витребовувалась спадкова справа, підтверджується іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

59. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

60. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

61. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

62. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович