Справа № 453/1494/22 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/811/1701/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Сколівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Сколівської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

зобов`язати ОСОБА_1 :

-не блокувати та надати для зв`язку постійно діючий номер мобільного телефону їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-слідкувати за станом мобільного телефону дитини;

-не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини;

-не змушувати дитину, а самостійно повідомляти його про термін від`їзду за межі, чи зміну постійного або тимчасового місця проживання дитини, шляхом письмового повідомлення або у телефонному режимі, не пізніше ніж за 5 днів перед від`їздом;

-не змушувати дитину, а самостійно повідомляти його в телефонному режимі про стан здоров`я, розвиток, навчання та проживання дитини, не менше трьох разів на тиждень до досягнення дитиною 14-річного віку (дитина є малолітня, має інвалідність та самостійно і в повному обсязі не може надати вищевказану інформацію стосовно себе);

-вирішувати спільно з ним питання щодо навчання, хвороби, виховання та інші подібні питання відносно дитини;

визначити такі способи участі його, як батька, у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-три дні на тиждень (п`ятниця, субота, неділя), з урахуванням відвідування шкільного закладу, на території фактичного проживання батька або на його розсуд, з можливою ночівлею;

-під час літніх шкільних канікул, строком не менше чотирьох тижнів, враховуючи бажання та інтереси дитини, також враховуючи відпустки та вихідні батька;

-під час весняних, осінніх та зимових шкільних канікул строком не менше половини терміну вказаних канікул, враховуючи бажання та інтереси дитини, а також відпустки та вихідні дні батька;

-у будь-який окремий будній або святковий день, з урахуванням відвідування шкільного закладу, які визначаються за домовленістю між позивачем та відповідачем, окремо засобами телефонного зв`язку;

-спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, з урахуванням відвідування шкільного закладу, у будь-який час;

заборонити ОСОБА_1 вивозити дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без його дозволу.

Позовна заява обгрунтована тим, що сторони спільно проживали з 2012 року, але свої фактичні шлюбні відносини не реєстрували. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю та потребує особливого догляду.

Після оголошення воєнного стану в Україні та у зв`язку з тим, що на території Харківської області почалися активні бойові дії, 05.03.2022 року позивач задля безпеки життя і здоров`я своїх рідних, доправив їх на залізничний вокзал м. Харкова та посадив до евакуаційного потяга, а саме: відповідачку ОСОБА_1 , свою матір ОСОБА_4 , старшу доньку відповідачки ОСОБА_5 та їхню спільну доньку ОСОБА_3 , де з часом їх забезпечили соціальним житлом для внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Перші дні відповідачка спілкувалася з ним по телефону, розповідала про доньку, однак, на початку червня 2022 року повідомила, що не хоче більше з ним спілкуватися і буде проживати окремо від нього, а можливо навіть виїде за кордон разом з їхньою спільною донькою ОСОБА_3 .

Позивач просив відповідачку повідомляти про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток і навчання їхньої дитини, проте, відповідачка відхилила дані прохання, заблокувала номер його мобільного телефону, чим позбавила можливості спілкуватися з дитиною та отримувати інформацію про стан її здоров`я.

Окрім того, зазначає, що відповідачка стала вести неприйнятний спосіб життя, з приводу чого його мати ОСОБА_4 зверталася до органу опіки та піклування при Сколівській міській раді Львівської області, звідки приходили уповноважені особи та проводили профілактичну бесіду з відповідачкою, однак, на усні зауваження вона жодним чином не реагувала, а згодом, разом із дітьми перейшла проживати в іншу (сусідню) кімнату АДРЕСА_2 до своєї приятельки, і після від`їзду матері у Харківську область позивач повністю втратив можливість отримувати інформацію про свою дитину.

У зв`язку з тим, що відповідачка обмежила його участь у спілкуванні з дитиною, він неодноразово звертався до поліції, однак, її не було притягнуто до відповідальності.

Позивач вважає себе відповідальним та люблячим батьком, який бажає брати активну участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, надавати дитині необхідну матеріальну допомогу, яку раніше завжди надавав.

Зауважує, що у дитини є мобільний телефон, проте, в якийсь момент він вийшов із ладу і відповідачка не вчиняє жодних дій для усунення несправностей, хоча має таку матеріальну можливість.

З приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач намагався налагодити контакт мирним шляхом через домовленість з відповідачкою, однак, це не дало жодного позитивного результату, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до Служби у справах дітей Сколівської міської ради (за місцем тимчасового проживання дитини) і згідно з рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області №388 від 14.07.2022 року, відповідачку зобов`язано було повідомляти його в телефонному режимі про стан здоров`я, навчання, проживання, фізичний та розумовий розвиток дитини, термін від`їзду та зміну місця постійного проживання дитини, проте, відповідачка умисно не виконує рішення, змінила власні номери засобів зв`язку з нею та без повідомлення позивача вивезла дитину з місця проживання у невідомому напрямку, власне тоді, коли позивач мав можливість відвідати дитину (з 30.09.2022 року по 02.10.2022 рік), у зв`язку з чим він звертався у відділення поліції Стрийського РУП ГУНП в Львівській області.

У період з 28.10.2022 року по 31.10.2022 року позивач знову приїздив, щоб відвідати свою дитину, однак, з незрозумілих для нього причин відповідачка почала встановлювати обмеження в часі у їхніх з дочкою зустрічах, хоча об`єктивних причин для цього не було.

Після проведення операції дитині, з 01.11.2022 року відповідачка знову ігнорує його повідомлення, не розблоковує свій телефон та не надає жодної інформації про стан здоров`я дитини, що є порушенням його батьківських прав.

На переконання позивача, відповідачка умисно чинить перешкоди у спілкуванні та його участі у вихованні дитини, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, що відповідають чинному законодавству.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: з метою відновлення та налагодження стосунків між батьком та дитиною, встановити адаптаційний період ОСОБА_2 для спілкування з дитиною та її виховання до закінчення дії воєнного стану на території України, під час якого встановити наступний спосіб його участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-кожної першої та третьої суботи місяця з 13:00 до 16:00 в межах території населеного пункту, в якому мешкає дитина разом із матір`ю;

після закінчення адаптаційного періоду, надалі, встановити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме:

-кожного вівторка та четверга місяця, після закінчення навчального процесу і відвідування позашкільних та медичних закладів до 19:00;

-кожної першої та третьої суботи місяця з 11:00 до 19:00;

-під час літніх канікул з 15.07. до 30.07. без супроводу матері;

заборонити ОСОБА_2 під час побачень з донькою залишати її під будь-яким приводом третім особам, у тому числі, його матері ОСОБА_4 .

Зустрічний позов обгрунтований тим, що з 2014 року ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_3 , яка є дитиною-інвалідом. У зв`язку з постійними конфліктами між нею та ОСОБА_2 , у травні 2021 року вимушена була разом з дітьми переїхати до своїх батьків в інший населений пункт, в якому молодша донька пішла до школи.

05.03.2022 року у зв`язку з активними бойовими діями на території Харківської області, разом з дітьми та своїми близькими (рідною сестрою та племінником), а також матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_4 виїхали з м. Харкова і були поселені у гуртожитку для внутрішньо переміщених осіб у кімнаті АДРЕСА_3 . В подальшому, у неї з ОСОБА_4 склались конфліктні відносини, що потягло за собою безпідставні звернення на неї в поліцію.

Просить врахувати, що донька є особою з інвалідністю з дитинства і саме вона, як матір, здійснює за дитиною постійний догляд, знає всі її вади розвитку та попередні симптоми стану її здоров`я, які вказують на виникнення небезпеки для доньки або впливу негативних наслідків на її здоров`я, позаяк, батько не має досвіду догляду за дитиною-інвалідом, окрім того, у зв`язку з його агресивною поведінкою щодо неї (позивача), змінився психологічний стан дитини і з`явилось небажання спілкуватись з батьком.

Зауважує, що існування на даний час фактів постійних активних обстрілів та наявності мінної небезпеки на всій території Харківської області призводить до неможливості у спілкуванні та вихованні дитини батьком за місцем його фактичного проживання, а режим роботи позивача, якого можуть у будь-який час викликати на робоче місце, може призвести до залишення дитини на догляд осіб, зокрема матері відповідача, яка в силу свого віку та стану здоров`я не зможе належним чином доглянути дитину. Також вказує на існування між батьком та дитиною стійких психоемоційних перешкод у спілкуванні, оскільки на протязі тривалого часу батько самостійно не цікавився станом здоров`я дитини та не брав участі у навчально-виховному процесі.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням висновку органу опіки та піклування Сколівської міської ради №569/02-07 від 03.05.2023 року, встановлено наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-після закінчення навчального процесу з пятниці по неділю включно, за можливістю батька, за попереднім повідомленням матері дитини, за місцем проживання дитини на час винесення судом рішення у м. Сколе Стрийського району Львівської області;

-під час літніх канікул три тижні без супроводу матері;

-побачення та спілкування з донькою у будь-який будній або святковий день з урахуванням відвідування шкільного закладу, враховуючи бажання та інтереси дитини, за місцем проживання дитини на час винесення судом рішення у м. Сколе Стрийського району Львівської області;

-матері дитини сприяти у спілкуванні батька з дитиною.

В решті позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги за зустрічним позовом повністю.

Наголошує, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Вважає, що оскаржуване рішення повністю ігнорує вказані принципи та замість захисту інтересів дитини і вирішення конфліктної ситуації між батьками щодо визначення способів спілкування та виховання дитини, суд фактично позбавив матір можливості у спілкуванні та вихованні доньки.

Зазначає, що визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції безпідставно не врахував: стан здоров`я дитини, яка має статус дитини з інвалідністю, її психоемоційний стан, необхідність особливого догляду, дотримання розпорядку дня, необхідності підготовки до наступного навчального дня, відповідного режиму харчування, медичних процедур, відсутність у батька відповідних навичок та досвіду у догляді та вихованні малолітньої дитини.

На переконання апелянта, рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради не містить порядку, термінів, обсягів щодо обов`язкового вчинення конкретних дій, крім того, не враховує реалій воєнного часу, наявності сталого мобільного зв`язку, і таке не спрямоване на захист якнайкращих інтересів дитини, впорядкування відносин та припинення конфліктної ситуації між батьками.

Вважає, що така підстава звернення до суду позивача за первісним позовом, як невиконання рішення виконавчого комітету, об`єктивно відсутня.

Зауважує, що в обгрунтування висновку про вчинення перешкод батьку у спілкування з дитиною суд бере до уваги звернення в поліцію, разом з тим, ігнорує висновки поліції про безпідставність таких звернень.

На переконання апелянта, немає належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення нею перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, апелянт ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, а клопотань від інших учасників про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.01.2024 року, є дата складення повного судового рішення 02.02.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак, мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на момент розгляду справи вже виповнилось 08 років.

Зареєстрованим місцем постійного проживання сторін та малолітньої ОСОБА_3 є: Харківська область, зокрема, батько разом із дитиною зареєстрований в АДРЕСА_4 , а мати дитини зареєстрована в АДРЕСА_5 .

Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.03.2022 року №1324-, №1324-, фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 є: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_2 залишився проживати за місцем своєї реєстрації, де з 01.10.2020 року працює водієм автотранспортних засобів відділення навчальної спеціальної техніки групи забезпечення навчального процесу Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій. За місцем праці характеризується позитивно.

ОСОБА_1 працює в ТОВ «ТД ИРБИС» (м. Харків) фахівцем по роботі з клієнтами з 15.06.2018 року. За місцем праці також характеризується позитивно

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом. На даний час дитина навчається у Сколівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ст. №3, за місцем свого тимчасового перебування.

Встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до органу опіки та піклування, а також до правоохоронних органів, зокрема, щодо вчинення йому ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області №388 від 14.07.2022 року «Про встановлення порядку побачення батька з дитиною», зобов`язано ОСОБА_1 повідомляти в телефонному режимі ОСОБА_2 про стан здоров`я, навчання, проживання, фізичний та розумовий розвиток дитини, термін від`їзду та зміну місця постійного проживання їхньої спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.05.2023 року орган опіки та піклування Сколівської міської ради Львівської області надав висновок щодо вирішення даного спору, запропонувавши наступний порядок побачення батька з донькою, а саме:

-після закінчення навчального процесу з п`ятниці по неділю включно, за можливістю батька, з попереднім повідомленням матері дитини;

-під час літніх канікул три тижні без супроводу матері;

-побачення та спілкування з донькою у будь-який будній або святковий день з урахуванням відвідування шкільного закладу, враховуючи бажання та інтереси дитини;

-матері дитини сприяти у спілкуванні батька з дитиною.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Окрім того, застосовуючи норми матеріального закону про рівність прав батьків щодо дитини, суд при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини повинен забезпечити справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків і сприяти налагодженню довірливих відносин з дитиною.

Як свідчать матеріали справи та поведінка позивача ОСОБА_2 , він як батько, прагне досягти рівності у реалізації його права на вільне спілкування з донькою та бажає брати активну участь у її вихованні. Проте, наявність конфлікту та неприязні відносин між батьками, які стали підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, призвели до неможливості визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною за домовленістю з її матір`ю.

Апеляційний суд зауважує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунками між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дитиною, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

У цій справі, за встановлених і наведених вище обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Разом з тим, при визначенні способу участі батька у вихованні дитини суд в повній мірі не урахував наведених вище норм матеріального права, оскільки, застосувавши висновок органу опіки та піклування у суворій відповідності до рекомендацій даного органу, не вирішив конфліктної ситуації між батьками, оскільки встановлений судом графік побачень не містить чіткості у визначенні днів та періоду побачень дитини з батьком, а грунтується, в переважній більшості, на домовленостях між батьками, що за встановлених обставинах справи призведе лише до поглиблення конфлікту між сторонами.

Окрім того, судом не враховано стан здоров`я дитини й можливість тривалого перебування дитини без належного (кваліфікованого) догляду за нею.

Разом з тим, обставин, які б вказували на те, що дитині буде шкодити спілкування з батьком та спільний відпочинок із ним без присутності матері не встановлено.

В постанові від 11 грудня 2019 року по справі №753/15487/18 Верховний Суд вказав: при наявності конфлікту між батьками зустрічі одного з батьків з дитиною доцільно проводити без присутності другого з батьків, особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив.

У постанові від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17 Верховний Суд зробив висновок, що батько має право особисто брати участь у вихованні дитини та зустрічатися з нею без присутності матері або інших осіб.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява №878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст.8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в цій частині, задовольнивши частково апеляційну скаргу відповідачки, та встановити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

побачень батька з дочкою без присутності матері за попередньою домовленістю із нею за місцем проживання дитини тричі на тиждень:

-кожної п`ятниці тижня з 16.00 год. до 19.00 год.;

-кожної суботи та неділі тижня з 11.00 год. до 19.00 год.;

спільного відпочинку батька з дочкою без присутності матері за попередньою домовленістю із нею протягом 15 календарних днів під час літніх канікул.

Такий спосіб участі батька у вихованні дитини, на переконання колегії суддів, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, а також забезпечить баланс між правами та обов`язками обох батьків по відношенню до своєї дитини.

В решті, рішення суду необхідно залишити без змін, ураховуючи, що ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, в яких йому було відмовлено, не оскаржував в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити.

Встановити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

-побачень батька з дочкою без присутності матері за попередньою домовленістю із нею за місцем проживання дитини тричі на тиждень:

кожної п`ятниці тижня з 16.00 год. до 19.00 год.;

кожної суботи та неділі тижня з 11.00 год. до 19.00 год.;

-спільного відпочинку батька з дочкою без присутності матері за попередньою домовленістю із нею протягом 15 (п`ятнадцяти) днів під час літніх канікул.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 02 лютого 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич