Справа № 739/1825/24
Провадження № 2/739/386/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Неживець К.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_3 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідач) про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належав її батьку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка належним чином прийняла спадщину останнього та є його єдиним спадкоємцем. Водночас через відсутність правовстановлюючих документів вона не може оформити своє право власності на спадкове майно, а саме вказаний вище житловий будинок, у позасудовому порядку.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, при цьому зазначив, що позивачка є єдиним спадкоємцем свого батька першої черги та єдиною, хто прийняв спадщину останнього.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заяви та клопотання учасників справи

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 05 вересня закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 8).

Позивачка є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення нею шлюбу з ОСОБА_5 (а.с. 10-11).

З наявної у матеріалах справи виписки із погосподарської книги, наданої старостою с. Попівка від 02 липня 2024 року вбачається, що згідно погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки ОСОБА_4 належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А1-1», 1978 року спорудження, веранда літера «а», веранда літера «б», сарай літера «Б», сарай літера «В», погріб літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Е» (а.с. 13-17).

Водночас, право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_4 останнім зареєстроване не було (а.с. 30).

Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в книзі погосподарського обліку підтверджується право приватної власності ОСОБА_4 на житловий будинок, збудований у 1978 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка належним чином прийняла спадщину свого батька ОСОБА_4 , зокрема за заповітом прийняла земельну ділянку, яка належала останньому (а.с. 12), а також за законом все інше майно, яке належало її батьку за життя, при цьому вона є єдиним спадкоємцем свого батька, що підтверджується повідомлення приватного нотаріуса Шик А.Л. (а.с. 30).

Отже, до позивачки в силу статті 1218 ЦК України перейшли усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок.

При цьому позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав ОСОБА_4 , оскільки відсутні документи, які б посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с. 30).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок недбалих дій спадкодавця позивачки, який за життя не оформив належним чином право власності на вказаний вище житловий будинок, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачку всі здійснені нею витрати, не стягуючи їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Губернська, 2.

Суддя В.В. Чепурко