Провадження № 2-з/643/68/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Броницької М.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 в інтересах позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про забезпечення позову, -

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 643/10634/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІО-КОМ» та ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

18.09.2024 одночасно з поданням позву представник ОСОБА_1 в інтересах позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт та заборону реєстраційних дій на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту будь-кому і в будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 273,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Заява мотивована тим, що у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову можливе відчуження вказаного майна, що у подальшому може суттєво ускладнити виконання можливого рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Також зазначила, що вважає співмірними із заявленими позовними вимогами способи забезпечення позову, про які просить суд у своїй заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Частина 1 статті 150 ЦПК України містить вичерпний перелік видів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dћiniж against Croatia (Джиніч проти Хорватії), (заява № 38359/13), п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (Карагасаноглу проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в цивільному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п.п. 1, 2 та 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, встановленням заборони вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 позовну заяву представника ОСОБА_1 в інтересах Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІО-КОМ» та ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та задоволено клопотання представника ОСОБА_1 в інтересах позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про витребування доказів в порядку ст. 84 КПК України, а саме: витребувано у Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003, м. Харків, Майдан Павлівський, буд. 4): копію інвентаризаційної справи на нежитлову будівлю літ. «Г-1», що розташована по вул. шосе Салтівське, 145; копію інвентаризаційної справи на нежитлову будівлю літ. «А-1», що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; інформацію щодо підстав внесення 23.01.2019 запису про припинення права власності на житлове приміщення літ. «Г-1», що розташована по АДРЕСА_2 , у зв`язку зі знищенням вказаного приміщення та відповідні документи, що стали підставою для внесення відповідного запису; витребувано у Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської Ради (61003, м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7) інформацію щодо підстав та дати присвоєння адреси: АДРЕСА_1 .

Нормою ч. 1 ст. 151 ЦПК України врегламентовано, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наявної у матеріалах справи інформаційної довідки № 361690840, сформованої станом на 12.01.2024 з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 273,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована 16.09.2019 на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІО-КОМ» ().

В той же час предмет іпотеки нежитлова будівля літ. «Г-1» загальною площею 238,1 кв.м за адресою м. Харків, Салтівське шосе, буд. 145 згідно наявної у матеріалах справи інформаційної довідки № 361690847, сформованої станом на 12.01.2024 з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна 05.07.2019 зареєстрована на праві власності за АТ «УКРСОЦБАНК» ().

Отже згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна це два окремі об`єкти нерухомого майна, котрі відрізняються за адресою місцезнаходження, площею та належать на праві власності різним особам. Відтак без належного документального підтвердження не вдається можливим встановити тотожність цих об`єктів нерухомості.

Таким чином, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також обґрунтування необхідності та можливості вжиття саме тих заходів забезпечення, про які просить представник позивача. Згідно положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти

своїм майном. Заходи забезпечення, про які просить представник позивача являють собою істотне втручання у право власника реалізовувати свою тріаду повноважень щодо володіння, користування та розпорядження майном. За відсутності обґрунтованості їх застосування, такі заходи втручання не можуть бути визнані законними, такими, що переслідують легітимну мету та є необхідними у демократичному суспільстві, а відтак не можуть бути вжиті.

Отже, застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту та заборони реєстраційних дій на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту будь-кому і в будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 273,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101 -порушить права та охоронювані законом інтересів співвідповідача у справі та буде не співвмірним із заявленими позовними вимогами. Крім того, вимога заяви побудована на документально не підтверджених припущеннях представника позивача, та виходячи з її змісту по суті викладених обставин є передчасною.

Таким чином, суд, вважає, що заява представника ОСОБА_1 в інтересах позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» від 18.09.2024 про накладення арешту та заборони реєстраційних дій на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту будь-кому і в будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 273,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 в інтересах позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про накладення арешту та заборони реєстраційних дій на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту будь-кому і в будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 273,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви не є перешкодою для повторного звернення заявника з тими самими вимогами після усунення умов, що були підставою для відмови у задоволенні заяви.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.В. Броницька