У Х В А Л А

11.09.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Жмеринка заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2024 року позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бахур О.В. до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, встановлення земельного сервітуту.

Ухвалою від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами позовного провадження та призначено підготовче судове дасінання на 11.09.2024 року.

До початку підготовчого судового засідання до суду в системі «Електронний суд надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просив накласти забезпечити позовну заяву шляхом заборони Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0390 га, кадастровий номер :00:001:6835, 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив забезпечити позовну заяву шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0390 га, кадастровий номер :00:001:6835 та земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: Вінницька область, м.Жмеринка, вул.Брезденюка.

В підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Попередньо представник заявника надав заяву про розгляд заяви про забезпечення позову підготовчому судовому засіданні в його та позивача відсутність. Подальший підготовчий розгляд просив проводити в їх присутність, про що повідомити їх належним чином.

Також, представник відповідача ОСОБА_3 до початку підготовчого судового засідання надала заяву, в якій розгляд заяви про забезпечення позову провести у її відсутність, заперечила щодо її задоволення з підстав її необґрунтованості.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вищенаведена норма дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову, заявник вказує, що з огляду на поведінку відповідача, наявність у нього можливостей передати земельні ділянки третім особам за час судових розглядів невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити здійснення ефективного захисту прав позивача та припускає можливу передачу спірних земельних ділянки третім особам.

Європейський суд з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 04.09.2019 року у справі №420/3397/19 заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування, в тому числі в оренду.

Також, у постанові від 30.05.2018, прийнятою у справі №826/5737/16, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

У розвиток цього висновку, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність (користування, в тому числі на умовах оренди). Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі 509/4722/16-а).

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки заявником не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам вчинення інших правочинів щодо вказаних земельних ділянок, а також заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно зазначених земельних ділянок.

Також заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що розгляд справи необхідно відкласти відповідно до вимог ч.2 ст.223 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149,150,153,223.353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 17.10.2024 року на 13 год. 00 хв., з повідомленням сторін.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині забезпечення позову може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Порощук П.П.