ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/498/24 Справа № 182/4065/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 182/4065/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та маральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Рунчева О.В.), повне судове рішення складено 17 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та маральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно с подачею позову позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на автомобіль марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази, що транспортний засіб автомобіль марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору належить відповідачам по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 вважає, що при постановленні ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що в якості доказу належності автомобіля марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору відповідачу ОСОБА_3 ним подано до суду копію схему ДТП від 27 травня 2023 року, складену інспектором ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Бима О.А. Нікопольського РУП СО, в якій зазначено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 . Вказував на те, що у нього немає можливості отримати відомості про власника вказаного вище автомобіля, оскільки ця інформація є конфіденціальною і надається лише за запитом суду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляду справу за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та маральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, що транспортний засіб автомобіль марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору належить відповідачам по справі, що унеможливлює забезпечення пред`явленого позивачем позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено що ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та маральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач також звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору, який, на думку позивача, належить відповідачам.

При цьому до заяви позивачем не додано доказів, які б підтверджували особу власника вказаного автомобіля та його вартість, отже суд позбавлений можливості переконатися, що зазначене майно належить відповідачу та може забезпечувати позовні вимоги про стягнення коштів, заявлені до цієї особи.

Також позивачем не доведено та судом не встановлено обставин, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до положень статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено достатніх підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову, а саме не додано жодних документів, зокрема, щодо особи, якій вказаний автомобіль належить на праві власності, та доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення в разі задоволення позову.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи скаржника про те, що доказом належності автомобіля марки RENAULT MEGANE 2017 року виготовлення, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , коричневого кольору відповідачу ОСОБА_3 є копія схеми ДТП від 27 травня 2023 року, складена інспектором ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Бима О.А. Нікопольського РУП СО, в якій зазначено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 , оскільки схема ДТП не є належним та допустимим доказом наявності у ОСОБА_3 права власності на вказаний автомобіль.

Згідно частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином наявний у справі спір вирішується судом в правовідносинах, що мають місце між позивачем та відповідачем, та саме щодо прав, свобод та інтересів вказаних осіб судом вирішуються ті чи інші питання. У разі ж, якщо суд вирішить питання про права особи, яка не бере участі у розгляді справи, про що вказує скаржник, буде порушено принцип належного доступу особи до правосуддя, так як наводити свої аргументи щодо захисту прав особа, яка не бере участі у судовому розгляді, не має можливості.

Більше того, вирішення процесуального питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на певне майно без встановлення його власника, є нелогічним та суперечить здоровому глузду, адже в основу такого рішення буде покладено необґрунтоване припущення про те, що відповідне майно належить саме відповідачу, що прямо заборонено положеннями частини 6 статті 81 ЦПК України.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій справі подана апеляційна скарга не містить.

При цьому, заявник не позбавлений права звертатися до суду з аналогічним клопотанням, при наявності відповідних, передбачених законом підстав та за наявності доказової бази, та не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з заявою про витребування доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення .

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат в частині сплати судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова