Справа № 473/4512/24
РІШЕННЯ

іменем України

"19" вересня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши в підготовчому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ

в серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Бінько Мариною Анатолівною, до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є власницею 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 серпня 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0858 га, призначеній для його обслуговування. Проте нотаріус відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки в зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Разом з тим, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, що в свою чергу унеможливлює оформлення позивачки в спадкових правах у нотаріальному порядку.

Тому, зважаючи на викладене, положення ст. 1225 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0858 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

В підготовче засідання представниця позивачки ОСОБА_1 адвокат Бінько М.А. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст.200,206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Зокрема суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя остання склала заповіт, який був посвідчений 27 травня 2005 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_2 заповіла належні їй 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою нежитлових споруд та присадибною ділянкою, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Позивачка прийняла спадщину в передбаченому законом порядку після смерті ОСОБА_2 . За її заявою 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. заведено спадкову справу № 2/2022.

07 серпня 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану частку житлового будинку.

Проте нотаріус відмовила ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки, в зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 згідно державного акта на право приватної власності на землю від 05 квітня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 745).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЦК України мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст. 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Таким чином, з огляду на викладене, виходячи з того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частки вищевказаної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 200, 206, 259, 263- 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0858 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан