ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_3 через представника ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просила суд встановити факт того, що на момент смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 його дочка ОСОБА_3 постійно не проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить батьку заявника ОСОБА_5 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Іспанії, де він тимчасово перебував. У зазначеному будинку проживали та були зареєстровані мати та сестра заявника заінтересовані особи у справі, які подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, але позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва. Заявник же, хоча і зареєстрована у будинку, проте, зі своєю сім`єю з 2014 року проживає на орендованих квартирах у м. Львів. На даний час заявник разом із сім`єю тимчасово перебувають у Республіці Польща. Між тим, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину, хоча на момент смерті батька з ним не проживала, та спадкувати майно не бажає. Встановлення даного факту заявнику необхідне для виключення її з кола спадкоємців. У іншому порядку неможливо оформити відмову від спадкових прав, зокрема на підставі ст. 1273 ЦК України, так як шестимісячний строк з часу відкриття спадщини минув, що змушує її звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 02.07.2024 року відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання, витребувано копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , які надійшли на адресу суду 12.07.2024 року.

Протокольною ухвалою суду від 12.09.2024 року постановлено допитати у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 ..

У судовому засіданні представник заявника вимоги даної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні просила задовольнити вимоги заяви та надати їм можливість успадкувати майно.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, але у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просить задовольнити вимоги заяви ОСОБА_3 ..

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи та свідка, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, дійшов до наступних висновків.

Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, заявник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заінтересована особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються доньками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружиною останнього.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер у м. Валенсія, Іспанія.

15.02.2021 року із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка звернулась ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 27.01.2021 року №70, на момент смерті ОСОБА_5 у будинку разом із ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (онука).

Крім того, за повідомленням Першої Фастівської державної нотаріальної контори від 23.05.2024 року №474/01-16, станом на 21.09.2020 року померлий ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До спадкового майна входить даний будинок. Спадкоємцями за законом є дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, оскільки зареєстровані з померлим за однією адресою.

У даній справі заявник, не бажаючи оформляти спадкові права свого батька, звернулась до суду із заявою про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вказувала ОСОБА_3 та надала відповідні документи, вона з чоловіком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з яким уклала шлюб 09.09.2012 року, проживала з 2014 року у м. Львів разом із дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилась уже у м. Львів. Тут де діти навчаються, звертаються за медичною допомогою у разі потреби.

Факт проживання ОСОБА_3 , у м. Львів станом на час відкриття спадщини підтвердила допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 ..

Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під час розгляду справи було встановлено, що заявник протягом шестимісячного строку з дня відкритті спадщини не заявляла свій намір про відмову від спадкових прав.

Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть укласти договір про поділ спадкового майна, що узгоджується з положеннями статей 6, 627 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Таким чином, заявник у позасудовому прядку не позбавлена можливості укласти договір щодо розпорядження належного їй спадкового майна.

При цьому, чинним законодавством встановлена можливість у судовому порядку у порядку окремого провадження підтвердити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не навпаки.

Окремо слід звернути увагу, що дану заяву подано від імені ОСОБА_3 адвокатом Поетою Ю.В., який підписав позовну заяву та представляв інтереси заявника у судовому засіданні на підставі відповідного ордеру про надання правової допомоги.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини або відмови від її прийняття визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.6), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Тобто, заява про відмову від прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально.

За вказаних обставин, заявник протягом встановленого строку мала вирішити питання відмови від прийняття спадщини з дотримання вимог вказаного Порядку шляхом особистої подачі заяви, а не звернення до суду з даною заявою через представника.

На даному ж етапі, заявнику, за необхідності, слід вирішувати спір у порядку договірних відносин щодо розпорядження належного їй спадкового майна.

Таким чином, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви.

За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256-259, 294, 319 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2024 року