КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Петренко Н.О.
Єдиний унікальний номер справи № 759/9686/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Полішук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У травні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 .

Заповіт складений 14 грудня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської нотаріальної контори.

У прийнятті спадщини позивачці відмовлено у зв`язку з пропуском строку подачі заяви на прийняття спадщини.

Позивачка зазначає, що вона немолода людина, має хронічні хвороби. Після смерті матері через ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат ОСОБА_4 .

У зв`язку з такими подіями, хвороби позивачки загострились і довгий час вона не могла вийти з дому. Вважає, що строк на подачу заяви пропущений з поважних причин.

У прохальній частині позову просила визначити ОСОБА_2 додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що строк для прийняття спадщини закінчився 11 січня 2021 року. Позивачка обґрунтовує свій хворобливий стан довідками виданими лише в проміжку часу між 2022-2023 роками. Позивачка не надала необхідні докази, що вказують на погіршення самопочуття в період з 11 липня 2020 року по 11 січня 2021 року. На думку третьої особи, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів того, що особливо відчутним загострення у позивачки виникли після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 Крім того, як вказала третя особа, позивачка надала ряд довідок, які видані лише після 2022 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 26 вересня 2023 року замінено відповідача на Київську міську раду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. спадкову справу № 24/2021 щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційна скарга визнана неподаною та повернута ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 , просить рішення суду в мотивувальній частині змінити, виключити із мотивувальної частині рішення посилання на ту обставину, що ОСОБА_2 з 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині рішення суду не оскаржене.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 04 липня 2024 року, 12 вересня 2024 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від апелянта не надходило. Представник апелянта приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції . Інші учасники справи заяв ,клопотань не подавали .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати позивачки ОСОБА_2 /т.1, а.с.10-11/.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру за адресою : АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 /т.1, а.с. 5/.

Встановлено, що вказана квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 04 серпня 2004 року /т.1, а.с.59-60/.

ОСОБА_2 03 травня 2023 року звернулася до Дванадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 /т.1, а.с.87/.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 03 травня 2023 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 , оскільки пропустила передбачений законодавством строк встановлений для прийняття спадщини/т.1, а.с.97/.

ОСОБА_4 брат позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /т.1, а.с.61, 128/.

Рішенням Святошинського районного суду від 09 січня 2004 року визнано недієздатним ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 /т.1, а.с.132/.

Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулася його донька ОСОБА_1 / т1 , а.с.147/.

ОСОБА_1 17 лютого 2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_3 , які належали померлому ОСОБА_4 /т.1, а.с.187/.

З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. вбачається, що померлий ОСОБА_4 , був визнаний судом недієздатним та після смерті своєї матері ОСОБА_3 прийняв спадщину фактично, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України /т.1, а.с.108/.

Відповідно до довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 від 03 серпня 2023 року № 407 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває на консультативному обліку з 08.2010 року з приводу нервово-психічного захворювання. Відвідування психіатра 15 березня 2018 року , 07 липня 2023 року /т.1, а.с.65/.

З наданої довідки від 06 вересня 2023 року ОСББ «Весна» вбачається, що ОСОБА_2 проживає з 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 та в повному обсязі сплачує комунальні платежі /т. 1, а.с.57/.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивачка посилається на те, що пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки хворіла та після смерті брата її хвороби загострились і вона не виходила довгий час з дому.

У той же час, долучає до матеріалів і медичні документи, датовані 2023 року , тобто відповідно до ст. 76-81 ЦПК України належних доказів пропуску строку з поважних причин позивачка суду не надала.

Суд відмовляючи у задоволенні позову виходив із того ,що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин , при цьому, їй було відомо про смерть спадкодавця та вона була обізнана про складений на її ім`я заповіт. Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи .

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги щодо необхідності виключити із мотивувальної частини посилання на ту обставину, що « ОСОБА_2 з 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 » є безпідставними з огляду на те, що вказана обставина не була підставою позовних вимог, не досліджувалась судом як доказ, і в мотивувальній частині це лише посилання на інформацію, яка знаходиться у довідці ОСББ « Весна».

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова