Провадження № 2/686/279/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про встановлення порядку користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Хмельницької міської ради в якому просила зобов`язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні спільною кімнатою площею 16,9 кв.м. шляхом проведення за власний рахунок демонтажу броньованих дверей, що закриваються на замок, які ведуть до кімнати площею 16,9 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 у рівних частках ( по частці). Відповідач самовільно, без погодження із іншим співвласником, встановив броньовані двері до кімнати, площею 16,9 кв.м. та ключі від вказаних дверей є лише у відповідача. Вказані двері знаходяться постійно зачиненими у зв`язку із чим порушується циркуляція повітря у квартирі. У зимовий період з тих дверей іде протяг, внаслідок чого позивачка постійно вимушена спати одягнена та грітися пляшками з водою. Натомість у літній період з щілин у дверній коробці пролізають комахи. На фоні таких самовільних дій відповідача у ОСОБА_4 розвиваються психологічні проблеми, оскільки остання також не може запросити своїх однолітків до себе у гості.

У січні 2024 року ОСОБА_5 був поданий зустрічний позов до ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як представник неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в якому просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши йому у користування житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «2», площею 16,9 кв.м, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «4», площею 12,7 кв.м; допоміжні приміщення: кухню, площею 5,5 кв.м, ванну кімнату, площею 1,9 кв.м, вбиральню, площею 1,0 кв.м, коридор, площею 7,8 кв.м, кладову, площею 2,5 кв.м залишити у спільному користуванні.

В обґрунтування вимог зустрічного позову ОСОБА_5 зазначив, що 29.11.2007 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу вони стали проживати разом у належній йому квартирі АДРЕСА_1 . У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна донька ОСОБА_6 , якій 05.09.2013 року він подарував у власність частину вказаної квартири. У цій квартирі зареєстровані він (з 18.03.2010 року), ОСОБА_3 (з 03.03.2011 року) та ОСОБА_4 (з 03.03.2011 року). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2017 року укладений між з ОСОБА_3 шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу та внаслідок значного погіршення стосунків ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_4 зайняли кімнату, площею 12,7 кв.м Відповідно у його користування перейшла кімната площею 16,9 кв.м. З того часу між ними склався такий порядок користування квартирою, що і було встановлено у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 22.06.2018 року (справа №686/24930/17). За домовленістю спочатку ОСОБА_3 передавала йому кошти для оплати комунальних послуг за вказаною адресою, а у подальшому відмовилася це робити та стала самостійно здійснювати таку оплату. Водночас таку оплату остання проводить не у повному обсязі у зв`язку зі чим неодноразово виникала заборгованість, яку він вимушений був погашати. В подальшому ОСОБА_3 стала вимагати від нього оплати 75% вартості житлово-комунальних послуг. У зв`язку із конфліктами між ними існує спір щодо порядку користування спірним житлом. Виділення йому у користування житлової кімнати площею 16,9 кв.м буде відповідати фактичному порядку користування квартирою, який склався вже тривалий час та є оптимальним способом вирішення наявного спору. Також просив врахувати, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.01.2018 року з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 було стягнуто аліменти у розмірі частки від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У липні 2023 року з метою врегулювання цих відносин він звернувся до ОСОБА_3 з пропозицією передачі належної йому частки у власності на квартиру АДРЕСА_1 у власність доньки в рахунок сплати аліментів. На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодилася, проте вона не була реалізована оскільки під час підготовки пакета документів були отримані дозволи органу опіки та піклування на дарування ним ОСОБА_3 половини належної йому частки у спірній квартирі, на що домовленості між ними не було і на це він не погоджувався. Вважав, що поданий ОСОБА_3 позов фактично направлений на зміну усталеного порядку користування квартирою оскільки остання домагається отримати вільний доступ до всієї квартири без будь-яких обмежень, що з урахуванням їх статі, віку буде порушувати право на повагу до його особистого життя.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року поданий ОСОБА_5 зустрічний позов був прийнятий до розгляду та об`єднаний із первісним позовом.

У поданому відзиві ОСОБА_3 вимоги зустрічного позову не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначено, що фактично між сторонами відсутній спір щодо порядку користування спірною квартирою, та останньому не чиниться жодних перешкод у користуванні цим житлом, як і кімнатою, які він просить виділити у своє користування. Крім того, ОСОБА_5 фактично не проживає у спірній квартирі, не приймає участі в її утриманні і таким позовом фактично прагне юридичним шляхом узаконити свої протиправні дії щодо встановлення у кімнаті броньованих дверей та унеможливити доступ ОСОБА_4 , як співвласниці квартири мати безперешкодний доступ до всього майна, в тому числі до єдиного балкону вихід до якого є лише через спірну кімнату.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Огороднік О.В. позов підтримали просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечили, посилаючись на його безпідставність. Просили врахувати доводи викладені у відзиві на зустрічний позов, а також і те, що встановлення такого порядку користування спірною квартирою, про який просить ОСОБА_5 не відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини.

Представник відповідача проти задоволення позову ОСОБА_3 заперечила, з підстав викладених у зустрічному позові. Вимоги зустрічного позову підтримала, наполягала на його задоволенні.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , яке видане 17.07.2008 року Відділом РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

11.04.2003 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу за яким останній набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л.В. та зареєстрований у реєстрі за №2000.

05.09.2013 року ОСОБА_5 уклав договір дарування згідно якого останній подарував у власність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частки квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грищук О.В. та зареєстрований за №1096.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2017 року у справі №686/10143/17 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 шлюб був розірваний.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2017 року (справа №686/22793/17) був задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вирішено усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення в неї ОСОБА_3 та її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №З-03-52562 від 08.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.03.2011 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 03.03.2011 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 18.03.2010 року.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 29.08.2023 року вказана квартира має загальну площу 48,3 кв.м, житлову 29,6 кв.м і складається з: коридору, площею 7,8 кв.м, житлової кімнати (2) площею 16,9 кв.м, житлової кімнати (4) площею 12,7 кв.м, кладової площею 2,5 кв.м, кухні площею 5,5 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м та туалету, площею 1,0 кв.м. Житлові кімнати є роздільними та мають окремі входи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.06.2018 року (справа №686/24930/17) у задоволенні позову ОСОБА_3 , яка діяла у власних інтересах та як представник неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення порядку користування квартирою було відмолено.

Згідно акту обстеження умов проживання від 29.09.2023 року, який був складений комісією Служби у справах дітей Хмельницької міської ради за результатами обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що в одній із кімнати вказаної квартири проживає неповнолітня ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_3 , умови проживання дитини задовільні. Другу кімнату обстежити не виявилося можливим, оскільки вона була закрита на ключ і доступ до неї є лише у ОСОБА_5 .

Згідно відповіді Служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 06.10.2023 року № 2605/01-31, встановлено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 щодо чинення економічного тиску ОСОБА_5 на неповнолітню доньку ОСОБА_4 у виді обмеження доступу до користування кімнатою небезпеки для життя та здоров`я дитини не виявлено, проведена інформаційна робота із матір`ю, щодо заходів для протидії домашньому насильству.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду повідомила, що вона є власником частки кватири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником цієї квартири є її батько ОСОБА_5 . У цій квартирі вона проживає разом з матір`ю та вони займають меншу за площею кімнату. Коли їй було приблизно 9-10 років, її батько встановив двері, які зачиняються на замок на іншу кімнату. З того часу доступу до цієї кімнати у неї немає. Оскільки вона є співвласницею квартири вона має право та бажає користуватися усією квартирою. Батько у цій квартирі фактично не проживає та вкрай рідко заходить до неї. На її прохання дати доступ до іншої кімнати останній відмовляється без пояснення причин. Також просила врахувати, що через відсутність доступу до усіх кімнат, наявності у спірній кімнаті дверей, вона сильно комплексує та через це у неї розвиваються психологічні проблеми. Крім того, відсутність доступу до спірної кімнати порушує її права на безпеку, оскільки саме через цю кімнату наявний єдиний вихід до балкону.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Щодо вимог первісного позову про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Відповідно до приписів ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення (частина перша, пункти 3 і 4 частини другої статті 16 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Згідно положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до положень ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1 ст.356 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої, другої та третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою . Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За приписами частин першої, п`ятої і шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_10 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 у рівних частках. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2017 року ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_4 були вселені до вказаної квартири. На час вселення до вказаного житла між сторонами фактично склався наступний порядок його користування: ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 користуються житловою кімнатою площею 12,7 кв.м, а ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_9 користувалися кімнатою площею 16,9 кв.м. У кімнаті, якою фактично користується ОСОБА_5 останній встановив двері на замку, ключі від яких має лише він.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач ОСОБА_3 по суті вказувала, що встановлення ОСОБА_5 дверей до житлової кімнати у квартирі порушує права ОСОБА_7 , як іншого співвласника квартири, мати вільний доступ та користуватися усіма її приміщеннями. Разом з цим саме по собі встановлення ОСОБА_5 дверей, які закриваються на ключ, до житлової кімнати, якою на даний час він фактично користується та в якій знаходяться його особисті речі, не суперечить закону, не порушує прав іншого співвласника, яка фактично користується іншою житловою кімнатою. При цьому жодних доказів того, що встановленням таких дверей була завдана чи спричиняється шкода майну позивача, або внаслідок таких дій порушуються санітарні норми, пошкоджується приміщення у квартирі матеріли справи не містять.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_11 позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Щодо вимог зустрічного позову.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами частин 1, 2, 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями ст..358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 48,3 кв.м, житлову 29,6 кв.м і складається з: коридору, площею 7,8 кв.м, житлової кімнати (2) площею 16,9 кв.м, житлової кімнати (4) площею 12,7 кв.м, кладової площею 2,5 кв.м, кухні площею 5,5 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м та туалету, площею 1,0 кв.м. Житлові кімнати є роздільними та мають окремі входи.

Отже відповідно до належних часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_4 т.а ОСОБА_5 мають право на 14,8 кв.м житлової площі відповідно кожний

На даний час ОСОБА_4 користуються кімнатою, площею 12,7 кв.м і проживає у ній разом з матір`ю ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_5 кімнатою площею 16,9 кв.м.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_5 просив встановити порядок користування спірною квартирою виділивши йому у користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м.

Разом з цим суд зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровані троє осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 є неповнолітньою особою та фактично приживає разом з матір`ю ОСОБА_3 . З урахуванням викладеного, запропонований ОСОБА_4 варіант встановлення порядку користування спірною квартирою на переконання суду не буде враховувати баланс інтересів кожного зі співвласників та не відповідатиме вимогам справедливості.

З огляду на викладене у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про встановлення порядку користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.09.02.2024 року.

Суддя: