Справа № 344/656/23
Провадження № 2-др/344/6/24
15 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО адвоката Шиліна В.А. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, Товариства з обмеженою відповідальністю СТС-3000, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання відсутнім права пред`явлення вимоги про стягнення збитків на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту
В провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, Товариства з обмеженою відповідальністю СТС-3000, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання відсутнім права пред`явлення вимоги про стягнення збитків на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту.
13.12.2023 року представник ПАТ Страхова компанія ВУСО адвокат Шилін В.А. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме просив стягнути з позивача на користь відповідача 18 000 грн. витрат на правничу допомогу. Розгляд заяви просив проводити без його участі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд судового засідання яке призначене на 15.01.2024 року о 10.30 год проводити без його участі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2023 року року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, Товариства з обмеженою відповідальністю СТС-3000, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання відсутнім права пред`явлення вимоги про стягнення збитків на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту відмовлено. (а.с.141-146).

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При поданні відзиву представник відповідача просив здійнити розподіл судових витрат в розмірі 18 000,00 грн., та зазначив, що такі докази будуть подані в межах процесуальних строків.

На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ПАТ Страхова компанія ВУСО, надано договір про надання правової допомоги від 12.06.2020 р. укладеного між адвокатом Шилін В. та ПАТ СК ВУСО (а.с.157), додаток №1 до договору б/н від 12.06.2020 року про надання правової допомоги у справі 344/656/23 від 21.02.2023 року (а.с.155), та акт приймання наданих послуг за договором №б/н від 12.06.2020 року, додатком №1 від 21.02.2023 року (а.с.156).

Як вбачається з додатку №1 до договору б/н від 12.06.2020 року про надання правової допомоги у справі 344/656/23 від 21.02.2023 року розмір гонорару є фіксованим в сумі 18 000,00 грн.

Надання правової допомоги підтверджується: актом приймання наданих послуг.

Суд дослідив зміст акту наданих послуг, договір про надання правової допомоги та додатку до договору, та встановив, що зазначені документи містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір гонорару. Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимими доказами.

З огляду на відсутність заперечень позивача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 18 000,00 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 139, 141, 247, 263-265, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, Товариства з обмеженою відповідальністю СТС-3000, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання відсутнім права пред`явлення вимоги про стягнення збитків на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, (Код , м.Київ, вул.Голосіївська, 17) - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.