Провадження №2/235/68/24
Справа №235/1701/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Гришай О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до заяви-анкети б/н від 26.01.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить в себе умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування яким вона отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, який в подальшому збільшувався до 42000 грн. Власник картрахунку зобов`язаний повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. Внаслідок порушення умов договору станом на 22.05.2023 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 52380,81 грн., яка складається з :

заборгованості за кредитом- 42027,47 грн.;

заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10353,34 грн.;

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 52380,81 грн. за кредитним договором б/н від 26.01.2012 року та понесений судовий збір.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 26.01.2012 р. нею підписано анкету-заяву про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що укладено договір б/н від 26.01.2012 р. Підписана нею анкета-заява не містить розміру кредитного ліміту, типу картки, розміру процентної ставки за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, її контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Починаючи з 29.12.2013 року відповідачка користувалась грошовими коштами за картковим рахунком, відкритим на підставі анкети-заяви від 26.01.2012 та за період з 29.12.2013 р. по 30.12.2021. Відповідачем було використано коштів з карткового рахунку на загальну суму 192444,68 грн. Сума поповнення рахунку перевищує суму використання коштів, що свідчить про відсутність заборгованості за вказаний період.

Позивачем не доведено, що у період користування відповідачкою банківськими картками , отриманими на підставі заяви-анкети від 26.01.2012 року, діяли Умови та Правила надання банківських послуг, що долучені позивачем до позову.

У вказаний період відповідачем було оформлено 4 договори за сервісом « Оплата частинами». Вважає, що перерахування позивачем коштів відбувалось не за цільовим призначенням, що призвело до збільшення тіла кредиту за цим договором,та, в свою чергу суперечить умовам кредитного договору.

Безпідставно списані позивачем кошти в рахунок погашення відсотків, штрафів та списання страхового платежу за договором « Страхування кредитного ліміту» у період 02.01.2014 р по 31.12.2021 р. на загальну суму 95062,98 грн. підлягають врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки з відповідача можливо стягнути лише суму неповернутих ним коштів

Що стосується стягнення заборгованості починаючи з 30.12.2021 р., то слід зазначити, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором б/н від 26.01.2012р., в той час як 30.12.2021р. має місце укладення нового договору, який не є предметом розгляду даної справи.

Умови та Правила банківських послуг не можуть розповсюджуватися на правовідносин , що виникли між сторонами на підставі анкети-заяви від 26.01.2012 р., оскільки в жодному з цих документів не зазначено, що вони укладені як додаткові умови до Договору від 26.01.2012р.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на свою користь понесеній витрати на правову допомогу. ( а. с. 102-108).

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що до анкети заяви відповідача від 26.01.2012 р. долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна», з якою чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 27,6% на рік, вказано розмір и комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки в договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, договір ніким не оспорений, то зобов`язання з надання кредиту є дійсними із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Щодо встановлення кредитного ліміту, зазначив, що в заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено ( п. 2.1.1.2.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Із виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за кредитом і знову користувався кредитними коштами.

Відповідач за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами», тобто надає право клієнт у купити товар в розстрочку за кредитною карткою У разі списання регулярного платежу за сервісом « Оплата частинами» з картки клієнта за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання ,клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу.

Згідно п. 2.1.1.3.4 договору кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, направляються для погашення:-прострочених процентів за користування кредитом, простроченої до повернення суми кредиту, процентів до сплати по кредиту, тіла кредиту доплати, проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12, пені.. Списання банком коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості відбулося згідно умов кредитування. Стосовно витрат на правову допомогу, зазначив, що заявлена представником відповідача сума таких витрат значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, тому витрати на правову допомогу підлягають зменшенню. Просив задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, просив справу слухати без його участі. ( а. с. 5,100,130,147).

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, просив справу слухати без їх участі. ( а .с. 93,146-148).

Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.01.2012 р. відповідачкою по справі ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. ( а. с. 30).

В анкеті-заяві зазначено про отримання відповідачкою картки « Універсальна» та її згода на те, що дана заява-анкета разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг , а також Тарифами, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. ( а. с. 30).

В подальшому, 30.12.2021 р. відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування, у тому числі тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, строк договору 12 місяців з пролонгацією орієнтовні процентні ставки, тип процентної ставки- фіксована, але конкретної суми кредиту, конкретної встановленої процентної ставки не зазначено ( а. с. 28-34).

В заяві відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.12.2021 року зазначені тип кредитування: відновлювана кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців з пролонгаціє; види лімітів, тип процентної ставки- фіксована, процентна ставка, відсотків річних- 42% - для карт Універсальна, 40,7% - для карт Універсальна Голд, умови розрахунку, процентна ставка при невиконанні зобов`язань, Умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка». Заява підписана відповідачкою 30.12. 2021 р. ( а. с. 18-29).

Згідно довідки АТ КП « Приватбанк» ОСОБА_2 видані наступні кредитні картки « Універсальна» : НОМЕР_1 , дата відкриття 14.12.2005 р. з терміном дії до 12/12;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 03.03.2012 р. з терміном дії до 02/16 ;

Картка «Універсальна Голд» № НОМЕР_3 дата відкриття 13.08.2014 р. з терміном

дії до 12/17; картка «Універсальна Голд» № НОМЕР_4 дата відкриття 18.01.2018 р. з терміном дії до 12/21; картка « Універсальна Голд» № НОМЕР_5 дата відкриття 30.12.2021 р. з терміном дії до 12/ 25 ( а. с. 17).

Згідно довідки АТ КБ « Приватбанк» визначено старт карткового рахунку - 14.12.2005 року ( картка НОМЕР_1 ), в подальшому була здійснена зміна кредитного ліміту: 13.08.2014 р.- кредитний ліміті 2200 грн., 13.08.2014 р.- 2200 грн. зменшення кредитного ліміту; 23.03.2015 р.- 10000 грн. збільшення кредитного ліміту ;

31.03.2017 р.- 10750 грн. збільшення кредитного ліміту; 07.07.2017 р.-27000 грн. збільшення кредитного ліміту; 14.09.2017 р.- 35000 грн. збільшення кредитного ліміту;

30.12.2021 р.- 42000 грн. збільшення кредитного ліміту; 26.12.2022 р.-0,00 зменшення кредитного ліміту. ( а. с. 16).

Згідно наданого розрахунку станом на 22.05.2023 р. заборгованість у відповідача перед АТ КБ « Приватбанк» становить 52380,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 42027,47 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом-10353,34 грн. ( а. с. 6-15).

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» вказав, що ОСОБА_1 не виконала умови укладеного між сторонами кредитного договору б/н від 26.01.2012р., тому станом на 22 .05.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 52380,81 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 128/149/17 (провадження № 61-19804св19).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору , просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг,зазначених в заяві від 26.01.2012 р

Незважаючи на той факт, що відповідачка добровільно погашала заборгованість по кредиту, нею оскаржується заборгованість за першим договором від 26.01.2012, у зв`язку з тим, що в ньому не визначні істотні умови договору, а вимоги про стягнення заборгованості за другим договором від 30.12.2021р. взагалі позивачем не заявлялись.

В матеріалах справи містяться дві підписані відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг: від 26.01.2012 р. та від 30.12.2021 р.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розуміла відповідачка, була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 26.01.2012 р. , а також відсутні докази, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами , та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

В другій заяві від 30.12.2021 р. визначені тарифи, кредитний ліміт, порядок погашення заборгованості, проте не зазначено, що друга заява-анкета від 30.12.2021 р. є додатковою угодою до кредитного договору від 26.01.2012 р.

З виписки по рахунку не вбачається розмір процентів. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір застосованої банком процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем 26.01.2012 року (момент укладення договору).

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь АТ КБ « Приватбанк» відсотків за користування кредитом у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 26.01.2012 року.

Як вбачається з наданого розрахунку та виписці по рахунку, за період з 26.01.2012 р. по 30.12.2021 р. відповідачкою погашено заборгованість в сумі 57212,74 грн., заборгованість за наданим кредитом становить 32768,58 грн.

Отже, враховуючи добровільне повернення відповідачкою до моменту пред"явлення вимоги (звернення позивача в суд) усієї суми фактично отриманих ним від ПАТ КБ "ПриватБанк" та використаних кредитних коштів, тому відсутні підстави вважати, що є будь-яка заборгованість за тілом кредиту (поточна чи прострочена).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 3 липня 2019 року, справа №342/180/17).

Що стосується стягнення відсотків за період з 30.12.2021 р. з моменту підписання другої заяви-анкети від 30.12.2021 р. з визначенням процентної ставки, ліміту, тобто істотних умов кредитування, то суд зазначає , що позивачем не доведено той факт, що заява анкета від 31.12.2021 р. є складовою кредитного договору , укладеного відповідно до заяві від 26.01.2012 р., його додаткова угода, або є змінами до умов кредитування.

Позичальник не позбавлений можливості укладення декількох кредитних договорів із однією банківською установою, а тому встановлення заборгованості за конкретним договором є необхідним з метою уникнення можливості подвійного стягнення заборгованості.

Суд зазначається, що предметом спору, в даному випадку, є стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі заяви-анкети від 26.01.2012 року.

Оскільки відповідачкою оспорюється факт того, що саме заява -анкета від 30.12.2021( в якій визначені істотні умови кредитування) є складовою кредитного договору від 26.01.2012 р., а позивачем не доведена зазначена обставина, та заявляються вимоги про стягнення заборгованості саме на підставі договору від 26.01.2012 року, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 30.12.2021 р. по 22.05.2023 р. задоволенню не підлягають, оскільки не охоплюються предметом позову.

Суд при цьому зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися з окремим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ( у тому числі за тілом кредита та відсотками) на підставі саме заяви від 30.12.2021 р.

Що стосується вимоги представника відповідача про відшкодування на користь відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн., то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18

В обґрунтування своїх вимог про сплату судових витрат на правову допомогу з боку відповідача надані копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю , ордер адвоката, копія квитанції до прибуткового касового ордера, акт наданих послуг, квитанція до прибуткового касового ордера № 08/11 ,договір про надання правової допомоги ( а. с. 113,123-124).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Враховуючи на конкретні обставини справи, обсяг наданих послуг адвокатом, суд вважає за необхідним стягнути витрати на правову допомогу з позивача АТ КБ « Приватбанк» на користь позивачки ОСОБА_2 в розмірі 13750 грн.( за винятком оплати послуг по представництву в суді в сумі 1250 грн.).

Інших підстав для зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням виконаної роботи адвокатом, судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525,526, 530, 536, 631, 1046,1050 ЦК України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13750 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «Приватбанк»,01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, ОКПО 14360570 Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 31.01.2024 р.

Суддя: