Справа №133/2073/24
Провадження №2/132/848/24
Ухвала

Іменем України

"18" вересня 2024 р. місто КАЛИНІВКА

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2024 року на адресу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, в якій позивач просив:

визнати протиправним поширення відповідачем інформації про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), а таку інформацію недостовірною;

зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину) у наступний спосіб:

1)розмістити в газеті «РІА Козятин» на першій сторінці, об`ємом не меншим ніж формат А4, та на усіх сторінках місцевих інтернет-груп, таких як Фейсбук: «Підслухано Козятин», « ОСОБА_2 », «РІА Козятин», статтю з посиланням на рішення у даній справі про поширення відповідачем завідомо недостовірної інформації про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), чим було порушено його немайнові права честь, гідність та ділову репутацію;

2)надіслати усім органам та установам, яким було поширено завідомо недостовірної інформації про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), інформацію про її спростування відповідно до рішення у даній справі, із зазначенням, що в результаті її поширення, було безпідставно порушено його немайнові права честь, гідність та ділову репутацію;

3)розмістити на стенді оголошень, на якому містилось орієнтування з недостовірною інформацією про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), про її спростування відповідно до рішення у даній справі, із зазначенням, що в результаті її поширення, було безпідставно порушено його немайнові права честь, гідність та ділову репутацію;

зобов`язати відповідача принести публічне вибачення за порушення його немайнових прав поширенням недостовірної інформації про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), яке опублікувати на першій сторінці газети «РІА Козятин», розміром не меншим площі листа, формату А4;

зобов`язати відповідача знищити всю недостовірну інформацію про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), наявну та направлену іншим органам та установам, з будь-яких джерел та носіїв, та заборонити оприлюднення та використання такої недостовірної інформації, вилучивши її у адресантів, яким вона була поширена;

заборонити відповідачу вчиняти дії, які принижують його честь, гідність та ділову репутацію, що виражається в розповсюджені недостовірної інформації про нього;

стягнути з державного бюджету на його користь суму у розмірі 10000000грн. в рахунок відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.07.2024 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючу суддю Пєтухову Н.О.

Ухвалою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухової Н.О. від 06.08.2024 року, позову залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

12.08.2024 року на адресу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла уточнена позовна заява, в якій ОСОБА_1 заявив судді ОСОБА_3 відвід на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2024 року, заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді задоволено. Відведено суддю Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухову Н.О. від розгляду справи № 133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Цивільну справу визначено передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024 року, визначення судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України, не відбулося, через відсутність потрібної кількості суддів для розподілу справи.

На підставі розпорядження в.о.голови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухової Н.О. від 09.09.2024 року, матеріали цивільної справи № 133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, визначено передати на розгляд до Калинівського районного суду Вінницької області.

Положеннями статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 16.09.2024 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних підстав.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (стаття 2 Закону України «Про судовий збір»).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону та Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому заявив п`ять вимог немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

З урахуванням зазначеного вище, при поданні позовної заяви ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір:

за подання позову в частині немайнового характеру у розмірі 1211,20 гривень за кожну заявлену вимогу немайнового характеру, тобто в даному конкретному випадку 6056,00 гривень (3028,00 гривень х 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 5 позовних вимог немайнового характеру);

за подання позову в частині майнового характеру з урахуванням заявленої ціни позову у розмірі 150000,00 гривень (10 000 000 гривень х 1,5 відсотка ціни позову).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням подання процесуальних в електронній формі, та положень ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір при зверненні до суду із вищезазначеним позовом в загальному розмірі 124844,80 гривень (6056,00 гривень + 150000,00 гривень х 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

У прохальній частині поданого позову, ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору на підставі доказів майнового стану, що містяться в матеріалах позову.

Дослідивши докази майнового стану позивача, які містяться в матеріалах позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, порядок відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від сплати судового збору встановлюється Законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», який встановлено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від сплати судового збору є врахування одночасно як майнового стану сторони, так і наявність однієї із умов, визначених цією статтею, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до пункту 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Безпідставне зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

При зверненні до суду із клопотанням про звільнення від оплати судового збору, ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що на момент подачі позовної заяви у нього дійсно відсутні кошти для сплати судового збору.

Посилання лише на скрутне матеріальне становище, не є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005, пункти 63-64).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Тобто, підставою для звільнення, відстрочення, розстрочення або зменшення розміру сплати судового збору є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Згідно частини третьої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою правовою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 , і не свідчать про наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору. Додані до клопотання відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за 2023 рік, та інші документи, не підтверджують неможливість сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання позову. До позовної заяви не додано будь-яких інших доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання позову. Такими документами, наприклад, можуть бути довідки: про доходи (зокрема і фіскальних органів), про склад сім`ї та відсутність у них заробітку (доходу), про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, про відсутність майна, яке може бути передане в оренду (тимчасове користування за плату), банківські документи про відсутність на рахунку особи та членів його сім`ї (родини) коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

За таких обставин, особі, яка подала позовну заяву, необхідно сплатити судовий збір.

За частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі вищенаведеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши заявнику строк для усунення її недоліків, а саме для надання платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 124844,80 гривень, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Калинівка/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0002776; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Калинівський районний суд Вінницької області.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З врахуванням предмету позовних вимог, наведені позивачем доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору за подання позову, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на доступ до суду.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснив при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в наданий строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя