Єдиний унікальний номер 725/682/24
Номер провадження 2/725/131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач через свого представника звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вище вказаним позовом та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою; неповнолітнього сина ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити проживати разом з батьком - ОСОБА_1 на його самостійному виховані та утримані.

Звертаючись з вказаним позовом саме до Першотравневого районного суду м.Чернівці позивач посилається на вимог ст. 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності спорів про розірвання шлюбу за позовом позивача на утриманні якого перебувають неповнолітні діти та вказує, що він фактично проживає на території колишнього Першотравневого району м.Чернівці, а саме по АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаних обставин долучає до матеріалів позовної заяви копію довідки ПП «Регіон-Центр» від 17.01.2024 року про те, що він дійсно проживає за вказаною адресою без реєстрації.

Натомість, з такими доводами позивача погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

За змістом ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яким зокрема також врегульовано відносини реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою.

Згідно ст. 3 вказаного Закону, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до вимог ст. 6 зазначеного Закону, у разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Таким чином, як місце зареєстрованого місця проживання так і місце фактичного перебування підлягають відповідній державній реєстрації, у тому випадку, якщо місце фактичного перебування не зареєстроване у встановленому законом порядку, при розгляді справи судом та зокрема визначенні підсудності будь-якої справи до уваги береться саме адреса зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру, як позивач так і відповідач зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 (відповідь №426595 від 30.01.2024 року та №426602 від 30.01.2024 року).

Отже, за відсутності відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку фактичне місце перебування позивача за адресою АДРЕСА_1 , при визначенні підсудності даного спору судом береться до уваги саме адреса зареєстрованого місця проживання.

Таким чином, як за правилами альтернативної підсудності так і за правилами загальної підсудності даний спір підсудний Вижницькому районному суду Чернівецької області.

Відомостей про те, що позивач за станом здоров`я чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача або ж звернутись до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання матеріали позовної заяви не містять.

За таких обставин, даний спір не підсудний Першотравневому районного суду м. Чернівці.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У листі Ради суддів України від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих роз`яснено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, дану позовну заяву доцільно передати для розгляду за підсудністю Вижницькому районному суду Чернівецької області.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 27, 31, 32, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини передати для розгляду за підсудністю Вижницькому районному суду Чернівецької області.

Вказану позовну заяву передати за підсудністю в порядку передбаченому ч. 3 ст. 31 ЦПК України, а саме не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна