Справа № 204/956/24
Провадження № 2-з/204/16/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою представника позивача - адвоката Донець В.В. про забезпечення позову у цивільній справі № 204/956/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: 1/2 (одна друга) частина квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 2581603, загальна площа квартири: 60,4м.кв., житлова площа квартири: 49м.кв. В обґрунтування заяви зазначено, що позивач та відповідачка перебувають у шлюбі з 20.10.2006 року по теперішній час, актовий запис про шлюб № 2488, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 видане 20.10.2006р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. У подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Сімейне життя у подружжя не склалося, вони почали мешкати окремим життям та припинили спілкування. Під час перебування у шлюбі, за спільні грошові кошти подружжя, на ім`я відповідачки, було придбано наступне майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ; на підставі договору купівлі-продажу №4296 посвідчений 01.08.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Ричка К.Ю. Право власності на квартиру зареєстровано 01.08.2018 року приватним нотаріусом Ричка К.Ю., Дніпровський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області, індексний номер 42330673 від 01.08.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що спірне майно було придбано під час перебування у шлюбі, за спільні грошові кошти подружжя то позивач вважає, що фактично набув права спільної сумісної власності на це майно, разом з відповідачкою. З метою підтвердження даної обставини справи та захисту свого права власності разом із даною заявою подано позов про поділ спільного майна подружжя. Предметом позову є визнання права власності на конкретне майно, придбане у період шлюбу подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , право власності на спірну квартиру, на час розгляду справи, зареєстровано за відповідачкою. Відповідачкою не визнається право спільної сумісної власності позивача на спірну квартиру; відповідачка може у будь-який час переоформити спірну квартиру на третіх осіб; існує загроза невиконання рішення суду у випадку задоволення позову; вжиття заходу забезпечення позову наддасть можливість захистити права позивача від протиправних дій відповідачки у майбутньому; вжиття заходу забезпечення позову забезпечить захист прав та інтересів третіх осіб оскільки третім особам не відомо, що спірна квартира є предметом розгляду справи; застосування забезпечення позову не завдають жодної шкоди правам, свободам та законним інтересам відповідачки чи третіх осіб, так як такий захід являє собою стримуючий та превентивних характер до права власності і не обмежує відповідача у володінні чи користуванні спірною квартирою, а тільки у розпорядженні нею до часу ухвалення рішення по суті спору. Заявник вважає що не має необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення до даних правовідносин, оскільки як вимоги позовної заяви так і засіб забезпечення позову, який просять вжити носить стримуючий від протиправних дій характер, не порушує жодних прав та законних інтересів, а тільки носять охоронний характер до нерухомого майна і прав на нього.

Позовна заява разом з заявою про забезпечення позову передані судді Самсоновій В.В. 31 січня 2024 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є припинення права власності, у зв`язку зі знищенням нерухомого майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна та права власності на це майно, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний ним спосіб захисту.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На переконання суду, позивачем наведено обставини та надано достатньо доказів вважати, що між сторонами дійсно виник спір, забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену вище майно є обґрунтованим заходом забезпечення позову, який відповідає характеру спірних правовідносин, і зможе забезпечити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, вказаний захід забезпечення позову не порушить законних прав та інтересів відповідача, з огляду на те, що даний вид забезпечення позову не впливає на права власника майна на вільне володіння та користування ним.

Разом з тим, слід вказати, що види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлює одним із видів забезпечення позову заборону вчиняти певні дії. Тому наведення у заяві про забезпечення позову заборони вчинення не певних, тобто конкретних дій, а загалом «будь-яких» дій, спрямованих на відчуження у будь-який спосіб, не відповідає видам забезпечення позову, які передбачені ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах заяви докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для частково задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача - адвоката Донець В.В. про забезпечення позову у цивільній справі № 204/956/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя- задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт та заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: 1/2 (одна друга) частина квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 2581603, загальна площа квартири: 60,4м.кв., житлова площа квартири: 49м.кв.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Копію ухвали скерувати позивачу для пред`явлення в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачу - для відмова

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова