Справа №672/684/24
Провадження №2/672/356/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шкробот К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове домоволодіння після смерті його батька ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на частку та за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 на частку, яке розташоване по АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті його батька спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 ..Позивач, частково оформив спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 1,55 умовних кадастрових гектарів. Після смерті своєї матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємець спадкового майна за заповітом, свої спадкові права на спірне домоволодіння не реалізував з підстав відсутності правовстановлюючого документа на нього.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . На день смерті з ним проживали дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , які вступили у фактичне управління спадковим майном, в тому числі на частки житлового будинку кожен.

При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року.

В силу ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт.

В технічному паспорті зазначено рік забудови будинку - 1965 рік.

Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.

За даними, наданими Сатанівською селищною радою, згідно записів погосподарських книг по с.Клинове станом на 01.01.1992 домоволодіння рахувалося за ОСОБА_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , однак за життя він не скористався своїм правом оформити право власності на цей будинок і зазначений будинок увійшов до складу спадщини, яку прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 ..

30.11.2000 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на на право на земельну частку (пай) розміром 1,55 умовних кадастрових гектарів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_1 , спадкоємець за заповітом.

Згідно свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_4 , тобто існує розбіжність в імені та по батькові спадкодавиці.

Проте, суд надає оцінку експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз, в якому зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі випадки зближення в усному мовленні імен на зразок « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 ». Поширеність розмовних варіантів цих особових імен в усному мовленні часто призводить до взаємозаміни повних варіантів особових імен, тому в документах однієї особи фіксуються різні офіційні відповідники.

Записи особового імені « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 »-запис російською, попри розбіжності в документах зазначеної особи, наданих для експертизи, є ідентичними. Етимологічно віддалені імена, які належать до латинської і грецької або західнослов`янської й східнослов`янської ономастичної традиції й на українському мовному грунті сприймаються як міжмовні аналоги. Імена « ОСОБА_9 » і « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 » і «ОСОБА_11, « ОСОБА_12 » і « ОСОБА_13 » належать до польської ономастичної традиції, до українського іменника. Розподібнення в документах однієї особи записів особових імен західнослов`янського походження, які відображають польську національну традицію, і витіснення цих імен іменами, характерними для української ономастичної системи є поширинем явищем у практиці документування XX ст. в деяких ареалах України. Імена по батькові « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Сукупність вищеописаного дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 дійсно являється сином ОСОБА_3 .

З матеріалів витребуваної спадкової справи встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який встановлює право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач оформити право власності на домоволодіння не може, оскільки спадкодавцем за життя не виготовлявся правовстановлюючий документ на нього, про що свідчать копія довідки КП «Городоцьке бюро технічної інвентаризації» №288 від 25.04.2024, постанова приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Парової Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 червня 2024 року, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на частку та за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на частку право власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: шлакобетонний житловий будинок «А» загальною площею 73,8 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., цегляна літня кухня «Б» площею 31,8 кв.м., камінний погреб «В» площею 16,2 кв.м., камінний хлів «Г» площею 39,4 кв.м., цегляний гараж «Д» площею 29,1 кв.м., цегляний хлів «Е» площею 15,3 кв.м., цегляний туалет «Є» площею 1,8 кв.м., бетонний хлів «Ж» площею 10,1 кв.м., цегляний хлів «З» площею 19,8 кв.м., металева огорожа «N».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_16 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сатанівська селищна рада Хмельницької області, місце знаходження: вул.Бузкова, буд. 135 Ж, смт.Сатанів Хмельницький район Хмельницька область, 32034.

Суддя Л.Пономаренко