№ 207/2314/24
№ 2-о/207/45/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Степанян М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство Оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою в порядку окремого провадження в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2016 року по 01.04.2022 року.

12 серпня 2024 року від представника заінтересованої особи адвоката Бундюк Є.В. до суду надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки із заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, випливає спір про право, який порушує інтереси дитини неповнолітньої ОСОБА_4 , а відтак заява ОСОБА_1 має розглядатись за правилами позовного провадження.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

Таким чином, в порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку статей 315-319 ЦПК України, сторона заявника вказує, що встановлення зазначеного у заяві факту має за собою наслідок вирішення спору про право, зокрема, для належного оформлення одноразової грошової допомоги за загиблого, оскільки, за відсутності встановленого факту проживання заявника із загиблим, заявник не має можливості оформити в установленому законом порядку право на утримання одноразової грошової допомоги за загиблим.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що встановлення факту постійного проживання із загиблим необхідно заявнику для оформлення одноразової грошової допомоги за загиблого, однак будуть порушені законні права та інтереси малолітньої доньки загиблого ОСОБА_4 , яка має право на отримання грошової допомоги у розмірі, встановленому п.2 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, тобто існує спір про право, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду, роз`яснивши заявнику право звернення з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.293, 294, 315 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство Оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Головуючий суддя Л.О.Бистрова