П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року м. Київ

Справа №757/34413/23-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/4393/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участі секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Литвинової І.В., 20 вересня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору про надання банківських послуг недійсним,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2023 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати недійсним кредитний договір, який укладений нею з АТ КБ «Приватбанк» 27 червня 2019 року, посилаючись на те, що позивач не була належним чином ознайомлена з умовами кредитування, не знала детальну інформацію про тип процентної ставки, порядок її обчислення, зокрема про нарахування сплату відсотків за користування кредитними коштами, як пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла бути достатньо проінформована про умови кредитування за договором, який укладений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Також позивач вважає необґрунтованим нарахування відповідачем відсотків за користування кредитними коштами, оскільки, відсутні підстави вважати, що сторони договору обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачем не було надано всієї необхідної інформації про умови кредитування, яка має бути надана, відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів, та відповідач свідомо спонукав позивача на укладення договору на несправедливих та незаконних умовах, які істотно порушують баланс договірних прав та обов'язків на користь, а відтак вважає, що правочин має бути визнаний судом недійсним.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору про надання банківських послуг недійсним - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, будучи стороною вказаних правовідносин, не надала суду належних доказів для підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу свого позову, й не вказала про причини неможливості надати такі докази, а тому суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог.

Також суд вказав, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної даності, оскільки в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його необгрунтованістю.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням позивач, її представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про те, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи, та у зв`язку з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Представник позивача вказує на те, що рішення суду першої інстанції прийнято шляхом дослідження неналежних, недостатніх та недопустимих доказів, оскільки відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами тієї обставини, що позивач отримала необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про кредит, що б слугувало укладенню договору на законних підставах.

Представник також вказує на те, що в Анкеті-заяві процентна ставка за користування кредитним коштами не зазначена, однак відповідачем проводиться стягнення відсотків за користування кредитом.

Позивач також вважає необгрунтованими нарахування відповідачем відсотків за користування кредитними коштами, оскільки, відсутні підстави вважати, що сторони договору обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Зазначає, що паспорт споживчого кредиту містить загальну інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за різними кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Анкета-заява не містить інформації яка саме кредитна картка видавалась позивачу.

Таким чином, саме по собі підписання позивачем паспорту споживчого кредиту без підтвердження про конкретні запропоновані позивачу умови та правила банківських послуг не може бути підставою для стягнення заборгованості за простроченими відсотками, а тому це може слугувати підставою для визнання договору недійсним.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на те, що апеляційна скарга є безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що позивач вперше звернулася до AT КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, ще 02 квітня 2013 року, відповідно до якої, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку в тому числі «Кредитка «Універсальна» на підставі якої позивачу було відкрито рахунок. 27 червня 2019 року, відповідно до умов анкети-заяви, сторони уклали угоду про використання простого електронного підпису (третя сторінка анкети, другий абзац) та погодили, що визнають простим електронним підписом такі способи підписів позивача: ОТР-пароль, QR-код, підпис стілусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках, або офіційних сайтах банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитись з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку, шляхом підписання, способами, що узгоджені сторонами вище, при цьому ідентичність укладення правочину, повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта НОМЕР_1 .

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи в судове засіданні апеляційного суду не з`явились. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлялись шляхом направлення судових повідомлень на електронні адреси: відповідачу та позивачу на офіційну електронну пошту.

Від представника позивача - ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника у іншому судовому засіданні.

Вказане клопотання подано повторно, учасник справи був повідомлений завчасно, а тому колегія суддів вважає зазначені представником обставини такими, що не є поважними причинами та враховуючи, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

В силу ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

02 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, для отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та платіжної картки «Кредитка «Універсальна» /а.с. 79,80/.

01 липня 2017 року, у зв`язку зі зміною умов та правил надання банківських послуг, позивачем додатково було підписано одну анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послу /а.с. 81/.

27 червня 2019 року у зв`язку зі зміною умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», у тексті якої зазначені відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, на підставі ст. 634 ЦК України. Ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг; Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщено на офіційному сайті Банку privatbank.ua, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/ в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом та направлення повідомлення про одержання). Погодився із збільшеним строком позовної давності зазначеним в Умовами та правилах та з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє про внесені зміни шляхом використання зазначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується ознайомитись самостійно на офіційному сайті банку /а.с. 11/.

27 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 також підписала заявку на актуалізацію даних по преміальній картці, у зв`язку зі зміною інформації вказаній нею раніше в Анкеті клієнта, в якій зазначила суму кредитного ліміту - 200000,00 грн /а.с. 12/

Позивачем також було підписано та погоджено паспорт споживчого кредиту /а.с. 13-16/.

Анкета-заява 27 червня 2019 року, паспорт споживчого кредиту та умови та правила надання банківських послуг підписані позивачем, шляхом використання свого простого електронного цифрового підпису, а саме накладання підпису стілусом на планшеті, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк».

З довідок наданих Банком вбачається, що позивачу 27 червня 2019 року було видано банківську картку № НОМЕР_2 , тип «MasterCard World Elite» та встановлено кредитний ліміт у розмірі 200000, 00 грн /а.с. 82,83/

Також представником Банку було надано виписку за договором №б/н за період з 27 червня 2019 року по 28 грудня 2022 року, з якої вбачаються обставини використання позивачем послуг відповідача /а.с. 84-103/.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч.3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

За змістом ст. ст. 15,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує послуги банку з 2013 року, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, користуючись послугами та коштами банку, які знаходяться на рахунках, що не заперечується позивачем.

27 червня 2019 року у зв`язку зі зміною умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, на підставі ст. 634 ЦК України. Погодилась з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє про внесені зміни шляхом використання зазначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Також погодилась з тим, що продовження користування послугами банку після публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується ознайомитись самостійно на офіційному сайті банку.

27 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 також підписала заявку на актуалізацію даних по преміальній картці, у зв`язку зі зміною інформації вказаній нею раніше в Анкеті клієнта, в якій зазначила суму кредитного ліміту - 200000,00 грн.

Того ж дня ОСОБА_1 була додатково ознайомлена з умовами кредитування, про що свідчить підписаний позивачем «Паспорт споживчого кредиту».

АТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого розміщує на сайті ПриватБанку за адресою: https://privatbank.ua/terms Умови та правила надання банківських послуг.

Активація ОСОБА_1 картки MasterCard World Elite та користування картковим рахунком, що підтверджується випискою, долученою до матеріалів справи свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток та свідчить про визнання договірних правовідносин.

В доводах апеляційної скарги позивач вказувала на те, що підписання Анкети-заяви не є свідченням про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оскільки такі ним не підписувалися, водночас за умовами вказаної анкети, підпис на ній є свідченням погодження з запропонованими умовами Умовами, Правилами обслуговування та Тарифами, розміщеними на сайті, а також погодження стороною на їх виконання.

Умови, Правила та Тарифи на час письмового погодження з ними позивачем містяться у відкритому доступі на офіційному сайті ПриватБанку, отже остання не була позбавлена права на ознайомлення з ними.

Будь-яких доказів про застосування банком нечесної підприємницької практики чи обману при письмовому приєднанні позивача до умов договору не вбачається.

За викладених обставин той факт, що Умови, Правила та Тарифи не підписувалися позивачем не є підставою для визнання правочину недійсним в цілому.

Отже, при укладенні спірного кредитного договору вимоги ст. 203 ЦК України не були порушені, отже правові підстави, передбачені ст. 215 ЦК України, для визнання кредитного договору недійсним відсутні, оскільки банком перед укладенням спірного договору було ознайомлено позичальника з основними умовами кредитування. Текст підписаного сторонами кредитного договору свідчить про досягнення сторонами згоди відносно всіх істотних умов договору до моменту реальної передачі грошових коштів, які були надані позивачу. Укладення договору здійснювалось за принципом укладення між банком та клієнтом договору приєднання до Умов та Правил надання банком послуг для отримання кредитної картки. Підписанням анкети-заяви позичальник приєднався до запропонованих банком умов та тарифів.

Матеріали справи не містять в собі будь-яких належних доказів, щодо того, що при укладенні кредитного договору позивачу була надана неповна чи недостовірна інформація щодо умов укладеного договору, що вона зверталась до відповідача з письмовим повідомленням про приведення договору у відповідність із зазначеною інформацією, чи про зміну укладеного договору.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту позичальник діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримала кредитні кошти і користувалась ними.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі ненадання інформації, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо ненадання суб`єктом господарювання інформації споживачеві послуг про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, тощо суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. ст. 15 і 23 цього Закону.

Статтями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено такої підстави для визнання кредитного договору недійсним, як надання/ненадання суб`єктом господарювання інформації споживачеві послуг про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, тощо. У таких випадках споживач може наділятися правом на розірвання договору, правом на відшкодування завданих йому збитків.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 375 ЦПК України, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук