19.09.2024 Єдиний унікальний номер 205/8729/24
Справа № 205/8729/24
Провадження № 2о/205/224/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту здійснення самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною заявою.

Із відповіді від 03.07.2024 року з Єдиного демографічного реєстру вбачається, що інформація щодо місця реєстрації заявника відсутня.

05.07.2024 року судом було зроблено запит до відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) заявника.

19.08.2024 року до суду надійшла відповідь департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання заявника.

Суддя Федотова В.М. з 19.08.2024 року по 13.09.2024 року включно перебувала у відпустці.

Фактично інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) заявника була передана судді канцелярією суду 16.09.2024 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що мати дитини ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання, виявляє психічний розлад, ніде не працювала, доходів не мала. З квітня 2012 року у вихованні дитини і матеріальному забезпеченні участі не приймає. Заявник є єдиною особою, що піклується, займається вихованням та повним утриманням неповнолітньої дитини.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України, саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст. 181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Отже, питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом.

Пленумом Верховного Суду України у постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.04.2020 року в справі № 200/14136/17 зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд може встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник в поданій до суду заяві зазначає, що встановлення даного факту необхідне для реалізації його права на відстрочку від призову на військову службу у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, права та обов`язки батьків та дітей регламентовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, ч. 1 ст. 14 СК України передбачено, що сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

З цих підстав при вирішенні вимог про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини, суд мав би встановити чи виконує (виконувала) та яким чином щодо своєї неповнолітньої дитини свої батьківські права та обов`язки мати дитини, тобто вирішити питання про її права.

Також суд мав би встановити чи матиме заявник право на відстрочку від призову на військову службу в разі встановлення факту, тобто мав би вирішити питання про право.

Наведені обставини свідчать про наявність спору про право.

Окрім того, в заявника та ТЦК може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

На думку судді, використання окремого провадження, як доказу існування підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації недопустимо, у зв`язку з чим такий спір не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження.

Як вбачається з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі вищевикладеного, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту здійснення самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 3 ст. 186 ЦПК).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 186, 293, 315, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту здійснення самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику його право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, про які він вказував у заяві, шляхом подання відповідною особою позовної заяви у порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Федотова В.М.

.