Справа № 203/2853/23
Провадження № 2-др/203/2/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участі секретаря Погрібного О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням, розгляд якої завершено ухваленням рішення із частковим задоволенням позову.

08 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній цивільній справі про повернення йому з Державного бюджету України судового збору в розмірі 536,80 грн., в обґрунтування якої посилається на те, що на виконання рішення суду від 26 жовтня 2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 01 грудня 2023 року йому за його заявою видано виконавчий лист про повернення судового збору в сумі 536,80 грн., який позивачем пред`явлено до виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, проте вказаний виконавчий лист повернутий без виконання, у зв`язку із тим, що рішення суду про повернення коштів з бюджету має бути оформлене належним чином з додаванням оригіналу відповідного платіжної інструкції, а також у рішенні суду відсутнє посилання на номер та дату платіжного документу. З огляду на викладене, позивач просить суд ухвалити додаткове рішення в частині повернення йому з Державного бюджету судового збору в сумі 536,80 грн., оформлене належним чином та згідно з вимогами, передбаченими до виконання у порядку Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року вказана заява передана судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву у повному обсязі, наполягали на її задоволенні з наведених у ній підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні залишила вирішення питання на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 та треті особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 203/2853/23 (провадження № 2/0203/1079/2023) ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням задоволено, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано такими, які втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат: на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 стягнуто 536,80 грн., з ОСОБА_4 стягнуто 1 073 грн., тобто загальною сумою 1 610,40 грн., на користь ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу з кожного в сумі 2 500 грн., тобто загальною сумою 5 000 грн., а також вирішено повернути ОСОБА_6 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 536,80 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2023 року (а.с. 130, 131-135).

Так, у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків у яких може бути ухвалене додаткове рішення. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Тобто, вказана норма процесуального закону встановлює, визначає та регламентує підстави вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо вимог, які були заявлені, але по яким не прийнято рішення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суд України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Так, під час ухвалення рішення у зазначеній цивільній справі, судом вирішено всі процесуальні питання, в тому числі й щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, і щодо повернення позивачу з Державного бюджету судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Мотивувальна частина рішення також містить мотиви та правові підстави, з яких суд дійшов висновку про повернення судового збору у розмірі 536,80 грн. на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, тобто, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому, судовий збір сплачений позивачем за двома платіжними документами на різні суми 1073,60 грн. від 17 травня 2023 року № TS1667 (а.с.7) та 2147,20 грн. від 04 липня 2023 року № 9310-6375-0537-7229 (а.с.30), а не одним платіжним документом та на суму 536,80 грн., про зазначення якого вимагає позивач у рішенні.

Окрім цього, на виконання рішення суду від 26 жовтня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 01 грудня 2023 року позивачу видано виконавчий лист в частині повернення позивачу з Державного бюджету судового збору в розмірі 536,80 грн., проте вказаний виконавчий лист позивачу повернутий без виконання з підстав того, що згідно Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Також, повертаючи виконавчий лист без виконання Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області за вих. № 05-10-10/17134 від 11 грудня 2023 року письмово повідомило ОСОБА_1 про те, що для повернення з Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 536,80 грн. необхідно пред`явити до виконання належним чином завірену копію рішення суду, а також оригінал квитанції про підтвердження сплати цих коштів до Державного бюджету. При цьому, вказана відповідь не містить даних про те, що рішенням суду не вирішене питання повернення частини судового збору, а позивач не позбавлений можливості отримати оригінали квитанцій про сплату судового збору для пред`явлення в казначейську службу. (а.с. 150-151).

Таким чином, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки під час ухвалення рішення суду розглянуті всі процесуальні питання та питання щодо розподілу судових витрат, дана оцінка всім доводам та доказам, які надавали сторони, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин у справі, на підставі чого ухвалене рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 133, 141, 260, 261, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 23 січня 2024 року.

Суддя О.В. Колесніченко