Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6725/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Боричок Катерина Василівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Боричок Катерина Василівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербовець помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.12.2010 р. За життя померлий залишив заповіт на користь позивачки та їх сина, відповідача ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка позивачки залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,00 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербовецької сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV- ЗК № 031717, виданого головою Вербовецької сільської ради народних депутатів 22.11.2000 року, на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Вербовецької сільської ради народних депутатів від 19.08.2000 року та сертифіката ЗК № 0102432. Позивачка вказує, що у неї та спадкодавця є ще один син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого позивачка також визначила відповідачем по справі, хоча він в заповіті не зазначений. Відповідач ОСОБА_2 , хоча і визначений спадкоємцем у заповіті на належне його батьку майно, однак не бажає приймати спадщину у зв`язку із чим до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивачка прийняла спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України, однак оформити спадщину через нотаріальну контору не може через відсутність оригінала правовстановлюючого документа, який втрачено. У зв`язку з наведеним позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви, згідно яких вимоги позивачки визнають, проти визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербовець помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.12.2010 р.

На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою, виданою старостою Вербовецького старостинського округу 18.07.2023 р. за №160.

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина - земельна ділянка площею 1,00 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вербовецької сільської ради, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №031717, виданого головою Вербовецької сільської ради народних депутатів 22.11.2000 року, на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Вербовецької сільської ради народних депутатів від 19.08.2000 року та сертифіката ЗК № 0102432, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 924.

За життя спадкодавець залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради 08.11.2010 р. за реєстровим № 80, згідно якого, належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося він заповів дружині ОСОБА_1 (позивачці по справі) та сину ОСОБА_2 (відповідачу по справі).

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку, незалежно від змісту заповіту немає.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є також його син відповідач по справі, ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом та відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, своєю матір`ю ОСОБА_1 , що стверджується заявами відповідачів, поданими до суду 30.01.2024.

Суд констатує, що позивачка після смерті спадкодавця спадщину прийняла згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, що підтверджується довідкою, виданою старостою Вербовецького старостинського округу 18.07.2023 р. за № 161.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку у вересні 2023 року позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак листом державного нотаріуса за вих. № 272/01-16 від 06.09.2023 їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 немає можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачці рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку втрачено.

У позивачки наявна тільки копія державного акта на право приватної власності на землю.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, а відповідно до ч. 2 ст. ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Грошова оцінка спадкової земельної ділянки, згідно листа-відповіді начальника відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 06.09.2023 № 3323/221-23 становить 27268,00 грн.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачка надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222- 1225, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Вербовецької сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 031717, виданого головою Вербовецької сільської ради народних депутатів 22.11.2000 року, на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Вербовецької сільської ради народних депутатів від 19.08.2000 року та сертифіката ЗК № 0102432, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 924, у порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко