Провадження 2/127/2438/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

адвоката позивачки ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області Костюк К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що позивачка є рідною бабою малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Малолітні онуки позивачки перебувають на обліку Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області, як такі, що залишились без батьківського піклування. На даний час донька позивачки та мати малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Батько дітей не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не проявляє турботи, не надає матеріальної допомоги, не відвідує дітей та не спілкується з ними. Відповідач не виконує покладених на нього законом обов`язків, не бере участі у житті дітей. Відповідач не проявляв уваги до навчання дітей, не відвідував батьківських зборів, не цікавився успішністю та поведінкою дітей у школі.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою пропозбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 10.08.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області, яку зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору.

З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 10.08.2023, копією позовної заяви із доданими до неї документами та судові повістки, направлені відповідачу неодноразово за адресами його останніх відомих місць проживання (перебування), повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також на адресу суду не надійшли.

На виконання вимог ухвали суду від 10.08.2023 органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області суду 03.10.2023 надано висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 23.10.2023 задоволено клопотання адвоката позивачки про прийняття до розгляду доказів, вирішено питання про вислухання думки дітей в судовому засіданні. Також вказаним судовим рішенням залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , запропоновано третій особі надати суду письмові пояснення на позов та учасникам справи (крім третьої особи) - відповідь на пояснення третьої особи, роз`яснено наслідки ненадання таких заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин.

На виконання вимог ухвали суду від 23.10.2023 адвокатом позивачки 27.10.2023 надано докази направлення третій особі копії позовної заяви із доданими до неї документами.

Як вбачається із офіційного веб-сайту Укрпошти, 31.10.2023 ОСОБА_4 було вручено вищевказані документи (трекінг відправлення 988).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2023 ОСОБА_4 було вручено ухвалу суду від 23.10.2023, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від третьої особи письмові пояснення на позов не надійшли.

Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом прийнято до уваги, що явка третьої особи в судове засідання ускладнена через відбування нею покарання у місцях позбавлення волі. Водночас, від ОСОБА_4 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі із висловленням на підтримку позовних вимог.

Позивачка, її адвокат та представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідача та третьої особи, а також проведення заочного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, думку позивачки, її адвоката та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області, а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.11.1983 Каришківською сільською радою Барського району, позивачка ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 7)

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , уклавши 26.12.2013 із відповідачем шлюб, змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Даний шлюб заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 14.01.2022 по справі № 125/1233/21, яке набрало законної сили 15.02.2022, було розірвано. (а.с. 24)

Також судом встановлено, що відповідач із ОСОБА_4 від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про її народження. (а.с. 13, 14)

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2023 у кримінальному провадженні № 130/1498/22, який набрав законної сили 18.04.2023 як вбачається з ЄДРСР, доступ до якого є публічним, ОСОБА_4 було визнано винуватою у вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. (а.с. 9-12)

Наказами служби у справах дітей Копайгородської селищної ради від 22.05.2023 № 79, 80, 81 та 82 малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на первинний облік, як дітей, які залишились без батьківського піклування та визначено їх тимчасове місце проживання із бабою - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 15-18)

Згідно довідки № 16 Каришківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Копайгородської селищної ради від 05.06.2023, діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчаються у даному закладі у 1 та 2 класі, відповідно. Батько дітей за період їх навчання у закладі не проявляв увагу до дітей, батьківські збори не відвідував, у класних керівників успіхами та поведінкою дітей не цікавився. (а.с. 21)

Як вбачається із довідки, виданої 15.06.2023 КНП «Шаргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шаргородської міської ради Жмеринськго району Вінницької області, діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертаються за медичною допомогою та на профілактичні огляди до сімейного лікаря завжди у супроводі бабусі - ОСОБА_1 . (а.с. 23)

Відповідно до довідки Відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку, як «Кривдник» у відділенні поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. (а.с. 22)

За судовим наказом № 125/1235/21, виданим Барським районним судом Вінницької області 01.10.2021, який набрав законної сили 01.10.2021, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 та до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с. 27-28)

Вищевказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Калинівському відділі ДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження № 67212135. (а.с. 25)

З довідки-розрахунку, здійсненого головним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 67212135, вбачається, що станом на 01.03.2022 розмір заборгованості відповідача за аліментами за вищевказаним судовим наказом становить 61 025, 75гривень. (а.с. 26)

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України.

Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України.

Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що діти у віці семи та восьми років можуть висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дітей.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_9 зазначила, що вона з батьком не спілкується, проживає разом із дідусем, бабусею і братом. Також дитина повідомила, що не бажає проживати з батьком, оскільки той її часто ображав, коли проживав разом з ними.

Малолітній ОСОБА_10 повідомив суд, що він не знає де перебуває його батько, не спілкується з ним та понад два роки його взагалі не бачив. Дитина повідомила, що бажає проживати з бабусею і дідусем, оскільки йому з ними добре.

З розповідей дітей вбачається, що в їх житті батько взагалі відсутній, усі їх життєві досягнення й захоплення вони розділяють виключно із бабусею та дідусем.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши позивачку, її адвоката та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області, думку дітей, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачка є рідною бабою малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дітей та донька позивачки наразі засуджена та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим діти проживають з позивачкою, яка й займається їх вихованням. Відповідач життям дітей взагалі не цікавиться, з часу розірвання із матір`ю дітей шлюбу взагалі не піклується про них, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не прагне зустрічей і спілкування із дітьми, хоча не був позбавлений такої можливості.

Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 встановлена висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Копайгородської селищної ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Копайгородської селищної ради Вінницької області № 25 від 29.09.2023. (а.с. 68-70)

Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отриманню ними освіти.

Ухилення ОСОБА_3 від виконання обов`язку щодо утримання дітей не передбачене ст. 164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав. Однак, суд звертає увагу, що виконання цього обов`язку батьком тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку батьком щодо виховання дітей, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дітей.

За час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку ОСОБА_3 , спрямованих на хоч якесь піклування відносно дітей. Тому, підстав вважати, що ОСОБА_3 забезпечить своїм дітям належне виховання відсутні.

Суд вважає, що вищезазначені обставини негативно впливають на фізичний розвиток дітей як складову виховання. Батьки дітей несуть відповідальність за їх виховання і розвиток. Найкращі інтереси дітей є предметом їх основного піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дітей батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких ОСОБА_3 можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3).

Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 29.06.2023. (а.с. 4)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Відповідно до положень ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 6, 19, 141, ч. 1 ч. 4 ст. 150, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 157, п. 2 ч. 1 і ч. 6 ст. 164, ст. 165, 169, ч. 1 і ч. 2 ст. 171 СК України, ч. 1 ст. 12, ст.ст. 15, 34 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст.ст. 76-83, 89, 90, 133, 141, 223, 229, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем та третьою особою може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; останні відомі місця проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце перебування: Збаразька виправна колонія № 63 (місцезнаходження: Тернопільська область, Збаразький район, с. Доброводи, вул. Молодіжна, 9)

Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради Вінницької області: ; місцезнаходження: Вінницька область, Жмеринський район, смт Копайгород, вул. Центральна, буд. 28.

Рішення суду складено 15.01.2024.

Суддя: