ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Справа № 333/638/24
Номер провадження №2/333/2041/24
12 вересня 2024 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., за участю представника позивача, адвоката Кравченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., про визнання особи такою, що не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-
Представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., про визнання особи такою, що не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати позивачки. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, з 1/3 (однієї третьої) частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_5 не залишила. Спадкоємцями за законом ОСОБА_5 відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є: дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_5 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . На час відкриття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно проживали разом зі спадкодавицею, заяв про відмову від прийняття спадщини не подавали. Відтак вони вважаються такими, що прийняли спадщину в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Попри те, що ОСОБА_2 був зареєстрований разом зі своєю матірю на день її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , він з 01 липня 2013 року у вказаній квартирі не проживав, що підтверджується актом від 29.12.2023 року про не проживання і відсутність особистих речей, що складений об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Рязанська 9», прохала визнати відповідача таким, що не проживав постійно зі спадкодавцем на день її смерті.
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року провадження по справі відкрите, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. копію спадкової справи №82/2023 після померлоїІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
В судове засідання позивач та її представник, адвокат Кравченко О.В., не з`явилися, надали суду заяви, у яких просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Проти задоволення позову не заперечував.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила рішення ухвалити на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного вище, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 16.08.2018, актовий запис № 5112 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, з 1/3 (однієї третьої) частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі частка квартири), що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 19.03.2009, право власності на яку було зареєстроване приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 05.12.2023, номер запису про право власності 52845976.
Відповідно до спадкової справи № 82/2023, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. заповіту ОСОБА_5 не залишила. Її спадкоємцями за законом є: дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
05 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. з відповідними заявами, на підставі яких була заведена спадкова справа № 82/2023. Указане підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75004198 від 05.12.2023.
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформації щодо підтвердження місця відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 станом на 15 серпня 2018 року разом зі спадкодавицею були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка спадкодавиці); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син спадкодавиці); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син спадкодавиці); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син ОСОБА_1 , внук спадкодавиці).
Відповідач, ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату не звертався.
08 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одержали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 кожний. Зазначені свідоцтва видані приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 08.12.2023 за № 806, 807.
ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частку вказаної квартири не одержав.
Відповідно до акту про не проживання від 29.12. 2023 року, ОСОБА_2 з 01 липня 2013 року у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає, особистих речей зазначеного громадянина не виявлено, спальних місць та інших ознак, що вказують на проживання зазначеного громадянина за даною адресою також не має.
Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 08.12.2023 за № 809 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 4/9 (чотири дев`ятих) частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 , не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, що підтверджується актом про фактичне не проживання, складеним ОСББ «Рязанська-9» від 29.12.2023.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню.
Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.
Керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., про визнання особи такою, що не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, який не проживав постійно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 15 серпня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Р. Піх