Провадження № 22-ц/812/1313/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2024 року м. Миколаїв

справа № 481/358/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області, ухвалене 19 червня 2024 року суддею Вжещ С.І. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 25 червня 2024 року), у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У лютому 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 233 067,26 грн кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 13.07.2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» електронний Договір про надання кредиту № 464741-КС-005 та отримав 64 000 грн кредитних коштів. Строк дії договору - 24 тижні, тобто до 28.12.2023 року. Договором передбачена сплата процентів за користування кредитом в розмірі 1.15056554% в день (фіксована ставка) та комісія за надання кредиту 9 600 грн.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 233 067,26 грн заборгованості, з яких: 63 263,64 грн прострочених платежів за тілом кредиту, 165 852,82 грн прострочених платежів за процентами та 3 950,80 грн - за комісією.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Філіпська Д.О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених платежів за процентами 16 5852, 82 грн та прострочених платежів за комісією 3 950, 80 грн. Заборгованість за тілом кредиту просила стягнути з урахуванням внесених раніше платежів, посилаючись на те, що умови договору щодо відсоткової ставки - 419,95642210 річних від суми кредиту та реальної річної відсоткової ставки 9180,88 є несправедливим у розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції). Також посилалася на відсутність доказів досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору.

Крім того зазначала, що задоволення позовних вимог обтяжить фінансове становище відповідача, оскільки кредитні зобов`язання є неспівмірними з його доходам. Відповідач має загальну суму заборгованості за тілом кредитів 468000 гривень, тому задоволення позовних вимог фактично залишить його без засобів для існування.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на презумпцію правомірності правочину. До позовної заяви додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Усі істотні умови кредитного договору між сторонами погоджені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягнуто 233 067, 26 грн кредитної заборгованості. Також з ОСОБА_1 стягнуто 2 796, 81 грн судових витрат, а саме - сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог та наявністю у зв`язку з цим підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на помилковість висновків суду в частині стягнення судових витрат, просила рішення у цій частині скасувати та стягнути з відповідача ОСОБА_1 2 582, 85 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач визнав позовні вимоги в частині заборгованості у розмірі 35 650,69 грн, тому при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, суд першої інстанції повинен був врахувати цю обставину та, дотримуючись приписів частини першої статті 142 ЦПК України, повернути позивачу 50 % сплаченого судового збору з державного бюджету, а не стягувати його з відповідача.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

2.Мотивувальна частина

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином, участі у судовому засіданні не приймали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитну заборгованість у розмірі 233 067,26 грн. Своїм рішенням суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі та стягнув з відповідача на користь позивача 2 796, 81 грн судових витрат, а саме сплаченого при поданні позовної заяви судового збору.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум в місяць на одну працездатну особу складає 3 028 грн.

Згідно правил частини третьої статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі, для пониження розміру ставки судового збору, застосовується коефіцієнт 0,8.

Отже, оскільки ціна позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 складала 233 067, 26 грн, то розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач складав 3 495,95 грн.

Оскільки позов до суду подавався в електронній формі, то з застосування коефіцієнту 0,8, позивачем правомірно було сплачено 2 796, 81 грн (3 495, 95 х 0,8%).

Провадження у справі відкрито 04 березня 2024 року.

Справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін у відкритому судовому засіданні на 9 год 15 хв 26 березня 2024 року.

24 березня 2024 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Філіпською Д.О. договір про надання правничої допомоги.

25 березня 2024 року адвокат Філіпська Д.О. подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача в електронній формі подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Ні ОСОБА_1 , ні його представник ОСОБА_2 26 березня 2024 року у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

У призначену дату Новобузьким районним судом Миколаївської області було відкрито судове засідання, проте у зв`язку з неявкою сторін суд своєю ухвалою відклав розгляд справи на 10 годину 23 квітня 2024 року.

22 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити позивачу у стягненні прострочених платежів за процентами у розмірі 165 852, 82 грн та за комісією у розмірі 3 950, 80 грн, а заборгованість за тілом кредиту просила стягнути з урахуванням сплачених позичальником платежів 27 612,95 грн з 64 000 грн позики. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики згідно розрахунків представника, складала 36 387,05 грн.

У судове засідання, призначене на 19 червня 2024 року, представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача ОСОБА_1 . При цьому зазначала, що позовні вимоги вони не визнають у повному обсязі та заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, з аналізу вказаних норм закону вбачається, що повернення позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету можливе лише у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Згідно приписів статті 217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим (Глава 6 розділу ІІІ ЦПК України).

Враховуючи, що судове засідання було оголошено головуючою відкритим під час першого судового засідання 26 березня 2024 року, часткове визнання стороною відповідача позовних вимог, про що ними було заявлено у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 22 квітня 2024 року, не може свідчити про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті.

Той факт, що сторона відповідача не приймала участі у цьому судовому засіданні, з огляду на викладені вище норми закону, на висновки суду не впливає.

Крім цього суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність позову та 24 березня 2024 року уклав з адвокатом договір на представлення його інтересів у Новобузькому районному суді Миколаївської області. Проте, у судове засідання, призначене судом першої інстанції на 26 березня 2024 року ні ОСОБА_1 , ні його представник не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили та заяви про часткове визнання позову не подали.

Також апеляційний суд враховує те, що протягом розгляду справи сторона відповідача однозначної суми визнання позову не назвала, а в останнє судове засідання подала заяву про невизнання позовних вимог у повному обсязі та про заперечення проти їх задоволення.

Такі дії сторони відповідача є суперечливими та не можуть однозначно свідчити про визнання позовних вимог у певній конкретній частині.

Згідно приписів частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2 796, 81 грн судових витрат.

За таких обставин доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.М.Базовкіна

Т.В.Крамаренко

---------------------------------

Повну постанову складено 16 вересня 2024 року