Справа №463/5336/24
Провадження №2/463/1343/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Назара Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №4014314 від 14 червня 2021 року у розмірі 17347,75 гривень. У порядку розподілу судових витрат просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2 422,4 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

Позов мотивує тим, що 14 червня 2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» відповдіач подала заявку на отримання кредиту №4014314. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4014314 від 14 червня 2021 року. Таким чином відповідач уклала договір про споживчий кредит №4014314 від 14 червня 2021 року та на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6100 гривень. Кредитний договір №4014314 від 14 червня 2021 року було укладено строком на 30 днів. Однак відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. В подальшому 11 листопада 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4014314 від 14 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 17347,75 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5490 гривень; заборгованість за відсотками становить 11247,75 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 610 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі

Матеріали позову через систему «Електронний суд» надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 13 червня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 4 липня 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав 8 липня 2024 року клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судові засідання 19 липня 2024 року та 20 вересня 2024 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Також в жодне з судових засідань не з`явився представник третьої особи, хоча належним чином повідомлявся про час і місце їх проведення, про причини неявки не повідомив, пояснення по суті спору не надав.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та представника третьої особи, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 14 червня 2021 року в особистому кабінеті на веб-сайті ТОВ «Мілоан» (https://miloan.ua/) відповдіачем було подано заявку на отримання кредиту №4014314.

ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №4014314 від 14 червня 2021 року.

Отже, відповідач уклала договір про споживчий кредит №4014314 від 14 червня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6100 гривень. Кредитний договір укладено строком на 30 днів зі сплатою 1,25 відсотків за кожен день користування кредитом і сплати одноразової комісії в розмірі 10%.

11 листопада 2021 року на підставі договору факторингу №12Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4014314 від 14 червня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Отже, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За правилами ст.ст. 1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованості не погашені.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача, що стверджується копіями описаних вище договорів.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №12Т від 11 листопада 2023 року, позивач набув грошової вимоги до відповідача у сумі 17347,75 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту 5490 гривень; заборгованість за відсотками 11247,75 гривень; заборгованість за комісійними винагородами 610 гривень.

Зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу отримання кредиту по вищеописаному договору не надходило, доказів виконання взятих на себе зобов`язань по зазначених договорах суду не надано.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак таке була проігнорована.

Відповідач допустила порушення строків повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим з останньої слід стягнути в користь позивача заборгованості за кредитним договором №4014314 від 14 червня 2021 року в розмірі 17347,75 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5490 гривень; заборгованість за відсотками становить 11247,75 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 610 гривень.

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М. 1 квітня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №42649746, складено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) адвокатом, на підставі яких за надання правової допомоги, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій), щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», складання позовної заяви формування додатків до позовної заяви адвокатом витрачено 5,5 год вартістю 6000 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, а також судовий збір в розмірі 2422,4 гривень.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №4014314 від 14 червня 2021 року в розмірі 17347 (сімнадцять тисяч триста сорок сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, а також судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 42649746.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40484607.

Суддя: Стрепко Н.Л.