провадження №: 2/752/6820/24
У Х В А Л А

Іменем України

05.09.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовомОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташук Юлія Сергіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташук Юлія Сергіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києва та Севастополя державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про нерухоме майно, що на час смерті належало ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили по даній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташук Юлія Сергіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по за строком, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень не вбачається, що спадщина за померлою ОСОБА_4 було визнаною в судовому порядку відумерлою та передана у комунальну власність територіальної громади. Ураховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 на час розгляду справи ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, визначення додаткового строку для прийняття спадщини є єдиним шляхом отримання спадкового майна та відповідно ефективним способом судового захисту. Також зауважує, що на думку позивача, в силу чинного законодавства Київська міська рада має право на спадкове майно, а тому може в будь-який момент подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Також зазначає, що існує загроза відчуження спірної квартири у випадку державної реєстрації права власності за територіальною громадою, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Суд, вивчивши заявупро забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі №509/2765/19 (провадження №4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження№ 14-88цс20).

Розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Заявник у частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про нерухоме майно, надала належне та переконливе обґрунтування існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, яка полягає в можливості відчуження майна до ухвалення рішення у даній справі, що спровокує необхідність докладання значних зусиль та витрат часу для захисту прав, свобод та інтересів у майбутньому.

При цьому суд вважає, що застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, в той час як відчуження відповідного майна в подальшому може утруднити виконання рішення в разі задоволення позову. Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовомОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташук Юлія Сергіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Заборонити всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києва та Севастополя державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про нерухоме майно, що на час смерті належало ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 о набрання рішенням суду законної сили по даній справі.

Копію ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для ознайомлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур