Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1295/23
Провадження № 2/499/95/24
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суду Одеської області у складі головуючого судді Тимчука Р.М., за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та штрафних санкцій.

В судовому розгляді справи стороною відповідача подано клопотання про повернення до підготовчого провадження.

Своє клопотання сторона відповідача обгрунтовує тим, що після допиту свідка ОСОБА_3 виникли вагомі обставини (що були відсутні під час підготовчого провадження) розбіжності у доказах, наявних у матеріалах справи.

Сторона позивача заперечує порти даного клопотання та посилається, що такі дії сторони відповідача спрямовані на тривалий розгляд справи.

Суд, розглянувши дане клопотання приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ««Дія 97» проти України»» від 21 жовтня 2010 року).

За змістом ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст.197ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

За змістом ч. 1 ст.189ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст.189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних корм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У неодноразово призначених і проведених судом підготовчих засіданнях по даній справі було вирішено питання про всі процесуальні дії, що необхідно було вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, що не заперечувалося учасниками справи, вирішено усі заявлені ними клопотання.

18.06.2024 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд цієї справи по суті.

Отже, наразі підготовче провадження у даній справі закрито, судом здійснюється розгляд справи по суті проводиться четверте судове засідання, - однак, представник відповідача заявляє про необхідність повернення до стадії підготовчого провадження з метою призначення в цій справі експертизи, про яку також клопоче.

Суд зауважує, що прямої вказівки щодо можливості повернення на стадію підготовчого провадження норми цивільного процесуального законодавства не містять.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 виснував, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст якихне допустити судовий процес у безладний рух.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого: «Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 921/174/21, від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Водночас, обставини та підстави для повернення до відповідної стадії мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій цивільного процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

В даному випадку, заявляючи клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження представник відповідача обґрунтовує це тим, що необхідно призначити експертизу, так як після допиту свідка ОСОБА_3 виникли розбіжності.

Проте суд констатує, що в своєму клопотанні сторона відповідача не навів вагомих та виключних підстав і аргументів для повернення до стадії підготовчого провадження, не навели жодного обєктивної причини для проведення даної експертизи, не зазначили які обставини дану експертиза підтвердить встановить чи та яке доказове її значення відносно предмету спору.

Суд зауважує, що ця справа перебуває в провадженні суду тривалий час (з грудня 2023 року). При цьому, розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Законодавцем у статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Виходячи з підстав і предмету цього спору, обсягу проведених в підготовчому провадженні дій, наведеного у клопотанні обґрунтування, суд констатує про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження та як наслідок відсутні підстави розгляду клопотання про призначення експертизи.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 44, 76, 81, 83, 103, 189, 196-198, 200, 258-261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

У клопотанні представника відповідача ОСОБА_4 про повернення на стадію підготовчого провадження та призначення у справі судової експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 12.09.2024.

СуддяРуслан ТИМЧУК