Провадження № 2/638/4737/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Кондратюк І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні суду спільну заяву про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення на її користь суму заборгованості у розмірі 18 821 330,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, яка склала заповіт 08.11.2017. Позивачу було відомо, що ОСОБА_5 успадкувала значні кошти, частину яких розміщувала не депозити у різних банках та отримувала дивіденди. Частину грошових коштів зберігала в індивідуальному сейфі у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 . У даному індивідуальному сейфі було 535000,00 доларів США та 410000,00 ЄВРО. Бабуся не приховувала дану суму та говорила, що успадкує її саме позивач. Згодом позивачу стало відомо, що частину від вказаної суми, а саме 200000,00ЄВРО та 250000,00 доларів США ОСОБА_5 перевезла та почала та почала зберігати в індивідуальному сейфі у її будинку АДРЕСА_2 . Вказані грошові кошти так і знаходились у даному сейфі до самої смерті ОСОБА_5 . Відповідно до заповіту зазначений будинок успадкувала мати позивача. Позивач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже вважається такою, що прийняла спадщину, відмову від спадщини не заявляла, а відтак грошові кошти належать позивачу із часу відкриття спадщини. Відповідач не заперечувала, що саме позивач успадкувала грошові кошти, про що свідчить відповідна розписка, проте на момент подачі позовної заяви грошові кошти позивачу передані не були.

Ухвалою суду від 19.06.2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.08.2024 надійшов відзив на позовну заяву.

17.09.2024 надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, в якій відповідач визнає, що грошові кошти у розмірі 18 821 330,00 грн, які належали ОСОБА_5 та залишилися після її смерті, є власність ОСОБА_3 на підставі заповіту та зобов`язується передати їх до 31.12.2024 включно.

У судовому засіданні представник позивача та представник відповідача підтримали заяву про затвердження мирової угоди та просили затвердити мирову угоду.

Сторонам судом було роз`яснено наслідки укладення угоди та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, суд керується наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (копія свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ). Згідно копії заповіту від 08 листопада 2017 року остання заповіла належній транспортний засіб, житловий будинок, квартиру, машиномісце 76, все майно, що зберігається у індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_2 у сховищі для індивідуальних банківських сейфів «ПАТ «Східно-український Банк «Грант» ОСОБА_4 ; все інше майно, в тому числі: квартиру, все майно, що зберігається у індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_3 у сховищі для індивідуальних банківських сейфів ПАТ «Східно-український банк «Грант» - ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_5 на підставі заповіту №4100, успадкувала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження у справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Одним із видів речей згідно із ст. ст. 179, 184, 192 ЦК України є грошові кошти, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Згідно із п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Всупереч вищевказних норм, позивачем не доведено факт набуття у власність в порядку спадкування ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 18 821 330,00 грн., оскільки матеріали справи не містять даних про наявність відповідного свідоцтва нотаріуса, що перешкоджає встановленню того, чи дійсно позивач має право на отримання вказаних грошових коштів і чи не будуть порушені у результаті передачі зазначених грошових коштів права та обов`язки третіх осіб, не зазначено про наявність інших спадкоємців, які можуть мати обов`язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, клопотання про витребування спадкової справи сторонами не заявлено.

При цьому подана на затвердження мирова угода направлена на вирішити питання щодо набуття права власності на грошові кошти шляхом ухвалення судового рішення, хоча подібні правовідносини врегульовуються Книгою 6 ЦК України.

Згідно п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Враховуючи викладене, дана мирова угода не може бути затверджена судом в межах даної справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що умови наданої сторонами до суду мирової угоди суперечать закону, суд дійшов висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 207 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19 вересня 2024 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин