Провадження № 2-др/761/252/24
15 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мальцева Д.О.,
за участю секретаря: Панчохи Д.А.,
26.06.2024 року представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лебедєва Анна Михайлівна звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний ХАБ «Економіка», Компанія Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Картель», ОСОБА_5 , Компанії Nano IT SIA, Компанію Wikimedia Foundation, Inc, про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний ХАБ «Економіка», Компанія Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Картель», ОСОБА_5 , Компанії Nano IT SIA, Компанію Wikimedia Foundation, Inc, про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).
Учасники справи в судове засідання не з`явились, судом вживались заходи щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання, однак з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані суду документи, судом встановлено наступне.
20 червня 2024 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний ХАБ «Економіка», Компанія Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Картель», ОСОБА_5 , Компанії Nano IT SIA, Компанію Wikimedia Foundation, Inc, про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди - задоволено частково, а саме вирішено:
Визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на недоторканість ділової репутації інформацію:
«...ІНФОРМАЦІЯ_29...»;
«... ІНФОРМАЦІЯ_29»;
«...ІНФОРМАЦІЯ_30 »;
- «...ІНФОРМАЦІЯ_30...»;
- «...ІНФОРМАЦІЯ_30»;
- «...ІНФОРМАЦІЯ_30...»;
- «...ІНФОРМАЦІЯ_30»;
- «...ІНФОРМАЦІЯ_30 »;
- «ІНФОРМАЦІЯ_30» шляхом розміщення на головній сторінці Інтернет - порталів повідомлення наступного змісту:
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує тим, що за результатами проведеного моніторингу доступних в мережі Інтернет інформаційних ресурсів, встановлено, що на сайті Інтернет-порталі «delo.ua» https: delo.ua у розділі «Политика» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 о 10:00 год. було розміщено статтю під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_11 », автором якої зазначено «ІНФОРМАЦІЯ_37 ».
Крім того, дана стаття розміщена на Інтернет-порталі «Вікіпедія» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_23 у розділі « ОСОБА_1 » розміщена інформація за посиланням
Звертаючись із відповідним позовом до суду (в редакції заяви про зміну предмету позову) позивач зазначив, що у наведених вище публікаціях стверджується, що ОСОБА_1 є афілійованою особою ТОВ «Трейд Коммодіті», ТОВ «ФІРМА «ФІДЕЯ», ТОВ «Авгіст Пром», ТОВ «Оптімус Конешшн», ТОВ «ТОРУМ» та ТОВ «Мета Оіл», які було створено з метою відмивання коштів з державного бюджету шляхом фінансових махінацій.
Також, у вказаних публікаціях у стверджувальній формі зазначається, що ОСОБА_1 причетний до розкрадання коштів виділених Україні в рамках Кіотського протоколу.
Крім того, стверджується, що позивач вчиняв шахрайські дії під час проведення тендерних закупівель такими Замовниками як ІНФОРМАЦІЯ_41 та ПАТ «ІНФОРМАЦІЯ_42», а також вчиняв дії направлені на штучне обмеження конкуренції під час проведення вказаних процедур закупівель.
Окрім того, у вказаних публікаціях, на думку позивача, вказується, що ОСОБА_1 фактично звинувачується у приховуванні іноземних доходів і не сплаті з них жодних податків. При цьому, стверджується, що майно та активи ОСОБА_1 розшукують фінмоніторинг та АРМА з метою блокування та компенсації завданих державі збитків.
Крім того, у стверджувальній формі надається інформація про те, що позивач причетний до ухилення від сплати податків такими підприємствами як ТОВ «Трейд Коммодіті», ТОВ «Елемент Нафта», ТОВ «Укр Петрол», а також причетний до реалізації неякісного пального за завищеними цінами.
На думку суду, першочерговим у даній категорії справ є встановлення особи, якою було поширено спірну інформації та/або безпосереднього автора такої інформації, оскільки звернення із позовними вимогами до особи, яка не є належним відповідачем у справі, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Як вбачається зі змісту долучених до матеріалів заяв сторін по суті даної справи, а також усних пояснень, які були надані представниками сторін, безпосередньо у судовому засіданні, фактично визнається приналежність веб-сайтів відповідачеві підтверджується наступним.
Отже, Компанія Wikimedia Foundation, Inc, є належним відповідачем у справі.
За таких обставин, з огляду на відсутність можливості достовірно встановити автора (авторів) спірних публікацій, суд погоджується з твердженнями позивача наведеними у його заявах по суті, стосовно того, що належними відповідачами у даній справі є власники відповідних веб-сайтів та автор публікацій.
Окремо суд зауважує, що як вбачається зі змісту заявлених позивачем позовних вимог, предметом розгляду даної справи є захист немайнових прав позивача на використання його імені, а також захист честі, гідності та недоторканості ділової репутації останнього.
«… ІНФОРМАЦІЯ_43» оприлюднену та поширену на Інтернет-порталі uk.wikipedia.org».
На думку суду, вказані вище абзаци відповідної публікації містять пряму вказівку на позивача, оскільки неодноразову згадується ім`я та прізвище « ОСОБА_32 », ці твердження є стверджувальними та констатують факти того, що позивач є особою, яка приймала участь в тендерних закупівлях та вчиняла корупційні дії, причетний до розкрадання коштів, виділених в рамках Кіотського протоколу, вчиняв антиконкурентні дії, пов`язаний з рядом компаній, що займались легалізацією протиправно отриманих коштів.
Окремо, суд зазначає, що під недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Надаючи оцінку поширеній відповідачем у вказаних вище публікаціях інформації про вказані вище події у сукупності, суд вважає її такою, що не відповідає дійсності, тобто є недостовірною.
Суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що у спірних публікаціях відповідна інформація подається у вигляді встановлених фактів щодо протизаконних дій ОСОБА_27 , які можливо кваліфікувати як злочини, передбачені Особливою частиною Кримінального кодексу України (ст. 191 «Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем», ст. 212 «Ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)», ст. 209 «Легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом» тощо).
Разом з тим, суд наголошує на неприпустимості порушення закріпленої у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості, згідно до якої, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
У вказаному контексті, необхідним є зазначити, що у матеріалах даної справи містяться копії витягів з Єдиного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських організації, відповідно до яких позивач не є а ні засновником, а ні кінцевим бенефіціаром, а ні посадовою особою жодної з компаній про якій йдеться в публікаціях
В свою чергу, судом взято до уваги, що до матеріалів справи долучено Витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_24 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.
За таких обставин, суд вважає встановленим факт недоведеності, у встановленому законом порядку, вчинення позивачем будь-яких кримінально-караних дій, на що вказує відсутність обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, з цього приводу, а отже наведені вище безальтернативні твердження, щодо фактичного вчинення ОСОБА_1 злочинів є недостовірними.
Як вже було вказано судом вище, під недостовірною слід розуміти таку інформацію, що не відповідає дійсності, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Надаючи оцінку поширеній відповідачами у вказаних вище публікаціях інформації про вказані вище події у сукупності, суд вважає її такою, що не відповідає дійсності, тобто є недостовірною.
Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.
Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.
Відповідно до приписів статті 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.
За таких обставин, суд зазначає, що відповідачі поширюючи на веб-сайтах в мережі Інтернет спірні публікації (статті) зобов`язані були перевірити інформацію, яка міститься у вказаних публікаціях (статях) на її достовірність.
Окремо, суд зауважує на тому, що всупереч доводів відповідача наведених у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що після внесення до законодавства України змін у 2014 році, обов`язок по доказуванню достовірності поширеної інформації не покладається на особу яка її поширила, висновки Верховного Суду (щодо вказаного питання), сформовані у наведених нижче постановах від 11.08.2021 у справі № 362/3163/20, від 24.12.2021 у справі № 757/9133/18-ц, від 26.04.2022 у справі № 758/4142/20 та від 17.02.2022 у справі № 903/151/21 все ж таки свідчать про те, що обов`язок доведення достовірності поширеної інформації покладається саме на відповідачів.
Окремо, суд враховує, що подібні висновки зроблені Верховним Судом на підставі комплексного аналізу положень діючого законодавства України, вже після змін (у 2014 році) на яких акцентує увагу відповідач.
У вказаному контексті, беручи до уваги наведену вище позицію, щодо розподілу обов`язку по доказуванню достовірності поширеної інформації, суд наголошує на тому, що ні у спірних публікаціях, ні у матеріалах даної справи не міститься жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним кримінальних злочинів, про які йде мова у оскаржуваних публікаціях.
Підсумовуючи все вищевикладене (в розрізі наданої розповсюдженій відповідачем інформації оцінки) суд вважає доведеним та встановленим факт поширення відповідачем по відношенню до позивача саме недостовірної інформації (тобто такої, яка не відповідає дійсності), в межах заявлених останнім позовних вимог.
Як вже було зазначено судом вище, саме відповідач поширюючи на веб-сайтах в мережі Інтернет спірні публікації зобов`язаний був перевірити інформацію, яка міститься у вказаних публікаціях на її достовірність, за виключенням випадків, коли така інформація є отриманою з офіційних джерел та міститься посилання на таке джерело.
Надаючи відповідь на питання, чи призвело поширення відповідачем недостовірної інформації, щодо позивача, до порушення його особистих немайнових прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Усталена судова практика свідчить про те, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 161/4098/18, від 31.05.2021 у справі № 638/9228/18, від 30.03.2020 у справі № 523/9870/18-ц.
У вказаному контексті, суд вважає обґрунтованими доводи позивача наведені його представником у судовому засіданні, які зводяться до того, що реальне порушення права на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації особи, саме як нематеріальної категорії, відбувається завжди при поширенні по відношенню до такої особи недостовірної інформації певного (негативного характеру).
Тобто, сам факт поширення відповідачем недостовірної інформації, яка є негативною, вже є достатнім свідченням завдання шкоди відповідним немайновим правам позивача, як особи, по відношенню до якої така інформація поширена.
Таким чином, суд вважає, що поширена відповідачем у спірних публікаціях недостовірна інформація щодо позивача, яка викладена у стверджувальній формі (зокрема, стосовно того, що ОСОБА_39 причетний до «відмивання» державних котів, ухиленні від сплати податків, легалізації доходів від продажу палива, продажу неякісного пального, вчиненні антиконкурентних дій, підкупі посадових осіб АМКУ та суддів, розкрадання коштів виділених Україні в рамках Кіотського протоколу), принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки необґрунтовано та протиправно в очах суспільства ставить під сумнів дотримання ним етично-моральних та правових норм, безпідставно звинувачує позивача у протиправній поведінці та вчиненні злочинів.
Беручи до уваги зміст поширеної відповідачем інформації, у її зв`язку з фактичними обставинами даної справи, відсутністю жодних належних та допустимих доказів, які би підтверджували достовірність такої інформації, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів юридичного складу правопорушення, необхідних для задоволення заявлених позовних вимог, в частині визнання спірної інформації недостовірною.
Окремо, суд зауважує, що особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Крім того, суд погоджується з твердженнями позивача в тій частині, що способом поширення спірної в розумінні даної справи інформації є її розміщення на належних відповідачам веб-сайтах, у мережі Інтернет.
Саме тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача спростувати поширену щодо позивача недостовірну інформацію, шляхом розміщення відповідного спростування на тих ж, належних відповідачам веб-сайті (де така інформація і була поширена) не виходить за межі ст. 277 ЦК України.
Таким чином, беручи до уваги встановлений факт порушення відповідачами права позивача на повагу до його честі, гідності та недоторканість ділової репутації, внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання останніх спростувати поширену ними недостовірну інформацію (у спосіб, визначений позивачем).
Вирішуючи питання, щодо зобов`язання відповідача видалити спірні публікації (статті), суд виходить із наступного.
У випадку порушення особистих немайнових прав особи на використання її імені, а також захист честі, гідності та недоторканість ділової репутації, внаслідок поширення у мережі Інтернет відповідної інформації, усунення такого порушення є фактично неможливим, а тому, в даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача видалити поширену ним інформацію.
За результатами аналізу змісту усіх спірних публікацій, суд дійшов до висновку, що вислови, які містять недостовірну та одночасно негативну інформацію про позивача, а також інформація, поширенням якої було порушено право позивача на використання його імені, є невід`ємними частинами опублікованих інформаційних матеріалів (спірних публікацій).
За таких обставин, на думку суду, видалення із відповідних матеріалів лише окремих висловів є неможливим без шкоди для змісту усього цілісного матеріалу, який у такому випадку втратить логічну послідовність, буде незрозумілим, уривчастим та не сприйматиметься адресатом належним чином.
Таким чином, у зв`язку з неможливістю видалення зі спірних публікацій окремих висловів, суд вважає, що видаленню підлягають в повному обсязі усі оскаржувані публікації, поширені в мережі Інтернет на належному відповідачеві веб-сайті.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,-
Доповнити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний ХАБ «Економіка», Компанія Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Картель», ОСОБА_5 , Компанії Nano IT SIA, Компанію Wikimedia Foundation, Inc, про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди наступним змістом: «Визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на недоторканість ділової репутації інформацію:
«…. ІНФОРМАЦІЯ_43 ….»
«… ІНФОРМАЦІЯ_43…» оприлюднену та поширену на Інтернет-порталі uk.wikipedia.org» у розділі « ОСОБА_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_23 .
Зобов`язати Компанію Wikimedia Foundation, Inc (місцезнаходження: Bird&Bird GDPR Representative Ireland, 29 Earlsfort Terrace, Dublin 2, D02 AY28, Ireland) протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати поширену ними недостовірну інформацію, а саме:
«… ІНФОРМАЦІЯ_44…» оприлюднену та поширену на Інтернет-порталі uk.wikipedia.org» у розділі « ОСОБА_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_23 шляхом розміщення на головній сторінці Інтернет-порталу « ІНФОРМАЦІЯ_25 повідомлення наступного змісту:
Редакція Інтернет-порталу «uk.wikipedia.org» повідомляє, що інформація, яка міститься в розділі « ОСОБА_1 » про причетність ОСОБА_33 до діяльності ТОВ «Трейд Комодіті, ТОВ «Максимед», ТОВ «Максимед Інтернешинал», ТОВ «Елемент Нафта», ТОВ «Торум», ТОВ «Мезон-К», участь у фінансових махінаціях з метою вимивання коштів з державного бюджету, зв`язках х криміналізованими елементами задля лобіювання фінансових інтересів перед представниками влади, здійснення ІНФОРМАЦІЯ_45, а також розкрадання коштів, отриманих Україною в рамках Кіотського протоколу є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності.
Зазначена інформація видалена з Інтернет-порталу як така, що порушує право ОСОБА_33 на захист честі, гідності та недоторканості ділової репутації.
Зобов`язати Wikimedia Foundation, Inc (місцезнаходження: Bird&Bird GDPR Representative Ireland, 29 Earlsfort Terrace, Dublin 2, D02 AY28, Ireland) протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду видалити з Інтернет-порталу « ІНФОРМАЦІЯ_25 інформацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_23.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: