ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м.Суми

Справа №583/4335/23

Номер провадження 22-ц/816/1172/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідачі, позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2024 року, в складі судді Плотникової Н.Б., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

01 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0577 га за адресою: АДРЕСА_1 .

13 листопада 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт і заповідала належний їй житловий будинок з господарчими спорудами та земельною ділянкою своїм синам ОСОБА_5 і ОСОБА_1 кожному в рівних долях. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_5 , батько позивачів ОСОБА_5 , тому 29.11.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті їхньої бабусі ОСОБА_4 за правом представлення на ту частку, яка належала їхньому батьку ОСОБА_5 .

Посилаючись на зазначені обставини, просили визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за правом представлення на 1/4 частину житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,0577, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за правом представлення на 1/4 частину житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,0577, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та на 1/8 частину земельної ділянки кадастровий номер :13:009:0025 площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та на 1/8 частину земельної ділянки кадастровий номер :13:009:0025 площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Галкін В.Л., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність відмови нотаріуса Фень В.І. та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину і помилково дійшов висновку про задоволення позову. Вважає, що у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові.

У встановлений судом строк, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Сторони належним чином повідомлені, проте в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.11.2021 р. (а.с. 8 оборот, 94).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спрадкове майно: на земельну ділянку кадастровий номер :13:009:0025 площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 , та на житловий будинок загальною площею 72,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.05.2023 №331031217 (а.с. 9).

Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ковальчук В.М. після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа за заявою 27.11.2021 р. її спадкоємця - сина ОСОБА_1 . Нотаріусом перевірено заведення спадкової справи, заповіту, після чого була зареєстрована спадкова справа № 133/2021. Потім заяви на прийняття спадщини подали онуки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 90).

З копій матеріалів спадкової справи вбачається, що 27.11.2021 р. син ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, 29.11.2021 р. з заявою про прийняття спадщини звернулись онуки ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (а.с. 91-103).

Встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_4 ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.12.2013 р. (а.с. 98).

Постановою приватного нотаріуса Ковальчук В.М. від 17.07.2023 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів на майно (а.с. 10 оборот).

Встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.02.1972 р. (а.с. 8). ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є онуками померлої ОСОБА_4 (а.с. 35, 36, 45, 46, 47), їх батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 34).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений 17.06.2004 р. приватним нотаріусом Ковальчук С.П., заповіла належний їй житловий будинок з господарчими спорудами із земельною ділянкою за АДРЕСА_2 своїм синам ОСОБА_5 , ОСОБА_1 кожному в рівних долях (а.с. 42).

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 27.11.2023 р. заповіт ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Ковальчук С.П. 17.06.2004 р., є чинним (а.с. 96).

Судом встановлено, що 27.11.2021 р. після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Ковальчук В.М. заведено спадкову справу № 133/2021. З заявою про прийняття спадщини 27.11.2021 р. звернувся ОСОБА_1 , 29.11.2021 р. заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 91-103).

Дослідивши та оцінивши у сукупності зібрані по справі докази суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та визнання за ними права власності на 1/8 частину спадкового майна.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Частинами 1,2 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у абзацах другому та третьому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Обставини, які входять до предмета доказування (частина перша статті 179 ЦПК України 2004 року) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 554/3192/16-ц.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посилалися на те, що у встановлений законом строк, а саме 29.11.2021 р. вони подали заяви про прийняття спадщини, проте, не зазначали про наявність перешкод для належного оформлення (спадщини) спадкових прав (отримання свідоцтва про право на спадщину) чи про неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі.

Таким чином, зверненню позивачів до суду з зустрічним позовом як осіб, які прийняли спадщину, мало передувати вирішення питання щодо отримання ними у нотаріуса свідоцтв про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання їх права у судовому порядку.

Отже, за відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про права на спадщину, вирішення цього спору в судовому порядку є неможливим.

Вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд на наведене вище уваги не звернув, не перевірив матеріалів спадкової справи на предмет наявності вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та дійшов передчасного висновку про порушення прав позивачів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню в дольовому порядку 1979,38 грн понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2024 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку 1979 грн 38 коп. компенсації судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тобто по 989 грн 69 коп. з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина