головуючий у суді І інстанції Хоменко В.С.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Сенс Банк», у якому просив:

визнати незаконними дії АТ «Сенс Банк» щодо ненадання інформації та документів на його письмовий запит;

зобов`язати відповідача надати належним чином засвідчені копії документів:

кредитного договору від 26 грудня 2007 року № 12799636 (з усіма додатками), укладеного між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 (згідно з відомостями, які містяться в кредитній історії, розміщені на сайті УБКІ);

письмової згоди ОСОБА_1 , наданої АТ «Сенс Банк» на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій персональних даних та відомостей, які становлять банківську таємницю;

ліцензії НБУ № 61 від 01 грудня 2022 року, виданої АТ «Сенс Банк»;

ліцензій, що надавали банку станом на дату укладення спірного кредитного договору право на валютне кредитування в доларах США;

виписки з рахунків погашення (сплати) кредитної заборгованості (тіла кредиту, відсотків тощо) за спірним кредитним договором;

первинного бухгалтерського документу, який підтверджує факт видачі кредиту за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 12799636 або договором від 26 грудня 2007 року № 15-93/16-5**5/07;

статуту, положення, будь-якого установчого документа АТ «Сенс Банк», а також безпосередньо філії банку, яка здійснювала від імені банку підписання кредитного договору № 12799636 від 26 грудня 2007 року;

кредитної справи ОСОБА_1 , яка (і якщо така справа) знаходиться у розпорядженні АТ «Сенс Банк»;

виписки з балансових рахунків АТ «Сенс Банк» щодо обліку заборгованості за договором № 12799636 від 26 грудня 2007 року та/або № 15-93/16-5**5/07 від 26 грудня 2007 року станом на дату надання відповіді;

кредитного договору від 26 грудня 2007 року № 15-93/16-5**5/07, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Промінвестбанк»;

договору факторингу від 20 грудня 2012 року за вих. № 0021361, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Промінвестбанк», на підставі якого право вимоги відступлене на користь АТ «Альфа-Банк»;

передавального акта/розподільчого балансу тощо про передання дебіторської заборгованості між АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс Банк», зокрема, за кредитним договором № 12799636 від 26 грудня 2007 року та/або № 15-93/16-5**5/07 від 26.12.2007 року, будь-яким іншим договором стороною якого, на думку АТ «Сенс Банк», ОСОБА_1 має зобов`язання перед АТ «Сенс Банк»;

інформацію про предмет забезпечення кредиту (за наявності такого) та у разі наявності такого забезпечення;

повідомлення боржника про відступлення права вимоги від фактора до клієнта за договором факторингу від 20 грудня 2012 року за вих. № 0021361 (на який посилається АТ «Сенс Банк») з обов`язковим підтвердженням направлення такого повідомлення на адресу: АДРЕСА_1 , та відмітки про отримання такого повідомлення.

Позов обґрунтовано тим, що 23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ «Сенс Банк» із заявою про надання роз`яснень та витребування документів щодо отриманої ним інформації з офіційного сайту Українського бюро кредитних історій, з якого стало відомо про ніби то наявність у нього боргових зобов`язань у розмірі 21 478,41 доларів США перед АТ «Сенс Банк» на підставі кредитного договору № 12799636 від 26 грудня 2007 року, у якій просив підтвердити документально наявність відповідної заборгованості.

Не отримавши відповіді на вказану заяву, позивач 11 липня 2023 року повторно звернувся до відповідача.

ОСОБА_1 , зауважує, що станом на момент звернення до суду з позовом жодної відповіді від АТ «Сенс Банк» не отримав, витребуваних документів на його адресу відповідачем також не направлено, чим порушено право на інформацію, в зв`язку із чим, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність АТ «Сенс Банк» щодо нерозгляду й ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 від 23 травня 2023 року та 11 липня 2023 року.

Зобов`язано АТ «Сенс Банк» розглянути й надати відповідь на заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2023 року та 11 липня 2023 року.

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» в дохід держави 1 073 грн 60 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанцій дійшов висновку про незаконність бездіяльності відповідача, оскільки АТ «Сенс Банк» не спростовано обставин, на які посилається позивач та не надано доказів надання відповідей на звернення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року в частині задоволених вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 26 грудня 2007 року між АТ «Промислово-Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 15-93/16-5875/07, з метою забезпечення виконання зобов`язань за яким було укладено договір іпотеки від 26 грудня 2007року.

Право вимоги щодо заборгованості за кредитним договором №15-93/16-5875/07 від 26 грудня 2007 року ПАТ «Промінвестбанк» відступлено АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу.

Повідомлення, в якому зазначено про відступлення прав вимоги за кредитним договором до АТ «Альфа-Банк», є достатнім доказом переходу прав вимоги за кредитним договором від ПАТ «Промінвестбанк» до АТ «Альфа-Банк». Отже, наявність письмового повідомлення від попереднього кредитора про відступлення права вимоги до нового кредитора, є підставою для виконання боржником обов`язку на користь нового кредитора.

Апелянт вказує, що з 01 грудня 2022 року в Україні офіційно працює АТ «Сенс Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

Станом на 20 березня 2024 року за договором кредиту №15-93/16-5875/07 від 26 грудня 2007 року обліковується прострочена заборгованість.

30 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №52534871 на виконання виконавчого напису нотаріуса № 12301 від 20 червня 2016 року щодо кредитного договору №15-93/16-5875/07.

26 вересня 2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв`язку із відсутністю майна.

Згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження, станом дату надання відповіді відкриті виконавчі провадження, де ОСОБА_1 був боржником, а AT «Альфа-Банк»/АТ «Сенс Банк» стягувачем - відсутні.

Відповідач вказує, що:

листом від 19 червня 2023 року за вих. №24130-17.5-6/6 AT «Сенс Банк» надано відповідь засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у запиті клієнта, який було зареєстровано у вхідній банківській документації за вх. №49305 від 23 травня 2023 року;

листом від 21 липня 2023 року за вих. №29354-17.5-6/6 AT «Сенс Банк» надано відповідь засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у запиті, який було зареєстровано у вхідній банківській документації за вх. №66277 від 13 липня 2023 року

Оскільки у запитах ОСОБА_1 була зазначена адреса електронної пошти, яка є непідтвердженою в облікових системах банку, враховуючи вимоги законодавства України щодо збереження режиму банківської таємниці, AT «Сенс Банк» не могло надати відповідь на непідтверджену у системах банку електронну адресу.

Вказує, що в запитах клієнта була зазначена адреса проживання ( АДРЕСА_2 ), яка відсутня в облікових системах банку. Згідно з облікових систем банку ОСОБА_1 надавалася адреса реєстрації/проживання - АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територію, тому здійснення відправки письмової відповіді на вказану адресу є неможливим.

Відповідач зазначає, що отримати копію відповіді заявник завжди може шляхом звернення до будь-якого відділення AT «Сенс Банк» або ж за номером Контакт-Центру.

Для отримати копії кредитного договору/документів, розрахунку тощо можливо після проходження ідентифікації, замовивши їх за номером Контакт-Центру АТ «Сенс Банк», у чаті мобільного додатку SenseSuperApp, або звернувшись до найближчого відділення AT «Сенс Банк». Відповідно до тарифів, затверджених тарифним комітетом банку, надання копій документів/довідок здійснюється платно.

Відповідач зазначає, що з боку AT «Сенс Банк» здійснено усі передбачені законодавством та інструкціями заходи щодо отримання відповідей на звернення позивача та жодним чином не порушено його прав.

Вказує, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, що не передбачений жодним спеціальним законом, та навіть не регламентує які саме цивільні правовідносини регулюються цими вимогами.

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції послався на порушення статті 4 Закону України «Про звернення громадян», проте сам позов був заявлений на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним та також не містить обраного позивачем способу захисту.

Зазначає, що суд першої інстанції не встановивши, що у цій справі відсутній спір про право, не надав оцінку способу захисту порушеного права та ще й застосував до правовідносин із захисту прав споживачів норми Закону України «Про звернення громадян» який регулює зовсім інші правовідносини.

А також, на думку апелянта, незрозумілим є процедура виконання оскаржуваного рішення, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не регулює порядку та способу виконання такого рішення.

Позивач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Представник відповідача - адвокат Подольський А.Ю. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а позивачем указане рішення щодо часткового задоволення позовних вимог не оскаржується, тому апеляційний суд, розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги відповідачів, надає оцінку правильності тільки в частині наявності підстав для визнанння незаконною бездіяльності АТ «Сенс Банк» щодо нерозгляду й ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 та зобов`язання АТ «Сенс Банк» розглянути й надати відповідь.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ «Сенс Банк» із заявою про надання інформації та належним чином засвідчених документів щодо правових підстав наявності у АТ «Сенс Банк» права вимоги у нього заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 12799636; правових підстав розповсюдження інформації та відомостей, які містять банківську таємницю; предмета забезпечення (за наявності такого) виконання кредитного договору № 12799636 від 26 грудня 2007 року, у зв`язку із чим просив надати низку засвідчених копій документів (а.с. 13-15).

Указана заява отримана АТ «Сенс Банк» 23 травня 2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції з вх. № 49305.

11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс Банк» із повторним запитом про надання зазначеної інформації та документів (а.с. 16-19).

Указана заява отримана АТ «Сенс Банк» 13 липня 2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції з вх. № 66277.

Копії указаних заяв позивач направляв також до Національного банку України для відома та контролю.

Відповідно до відповіді Національного банку України від 05 липня 2023 року з метою об`єктивного розгляду звернення ОСОБА_1 Національний банк України надіслав банку відповідний запит, на який банк надав інформацію про те, що 26 грудня 2007 року між АТ «Промислово-Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 15-93/16-5**5/07, з метою забезпечення виконання зобов`язань за яким укладено договір іпотеки від 26 грудня 2007 року. За наданою банком інформацією, право вимоги за цим кредитним договором ПАТ «Промінвестбанк» відступлено АТ «Сенс Банк» на підставі договору факторингу (а.с. 8-12).

Будь-яких додатків до цього листа Національного банку України додано не було.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 34 Конституції України визначено кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно частин 1, 2 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дати їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим Закону України «Про звернення громадян», двічі звертався до АТ «Сенс Банк» із заявою про надання інформації щодо наявності у АТ «Сенс Банк» правових підстав права вимоги заборгованості за кредитним договором № 12799636 від 26 грудня 2007 року, у якій позивач також просив надати копії документів.

Відповідач, який двічі отримав заяви позивача, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» зобов`язаний був розглянути такі заяви, а також повідомити позивача про наслідки розгляду заяви.

АТ «Сенс Банк» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що 26 грудня 2007 року між АТ «Промислово-Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 15-93/16-5875/07. Право вимоги за вказаними кредитними зобов`язаннями ПАТ «Промінвестбанк» відступлено АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк».

Також відповідач вказує на те, що ним надано відповіді на листи позивача від 19 червня 2023 року та від 21 липня 2023 року, однак відповіді на запити не могли бути направлені на електронну та поштову адреси, які зазначені у запитах, оскільки такі адреси відсутні в облікових системах банку.

Однак відповідачем не надано доказів направлення ОСОБА_1 відповіді на його листи засобами поштового зв`язку (реєстр вихідної кореспонденції, фіскальний чек щодо поштового відправлення та ін.).

Також відповідачем не надано суду копії самої відповіді на звернення ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що електронна та поштова адреси, які зазначені у запитах ОСОБА_1 , відсутні в облікових системах банку, відповідач не надав доказів на підтвердження цим обставинам, у тому числі копії договору, укладеного з позивачем, у якому були б зазначені адреси для листування з ним.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» посилається на те, що суд першої інстанції застосував до правовідносин із захисту прав споживачів норми Закону України «Про звернення громадян» який регулює зовсім інші правовідносини.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заперечує наявність будь-яких договірних зобов`язань між ним та АТ «Сенс Банк».

Доказів наявності договірних (у тому числі кредитних) правовідносин між ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк», а також доказів переходу до відповідача права вимоги за договором, укладеним з ОСОБА_1 , відповідачем до суду не надано, а тому відсутні підстави вважати, що на указані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Порядок надання інформації, що становить банківську таємницю, на письмовий запит власника інформації регулюється Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14 липня 2016 року № 267 (далі - Правила).

Однак, з урахуванням заперечення позивачем наявності правовідносин із банком та ненаданням банком доказів до суду на спростування таких доводів позивача, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи правильно застосовано положення Закону України «Про звернення громадян».

Доказів того, що АТ «Сенс Банк» виконаний указаний обов`язок щодо розгляду письмових заяв позивача матеріали справи не містять, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконною бездіяльності АТ «Сенс Банк» щодо нерозгляду й ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 від 23 травня 2023 року та 11 липня 2023 року.

Апеляційний суд враховує, що зобов`язавши АТ «Сенс Банк» розглянути й надати відповідь на заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки ним не порушувалося питання про зобов`язання надати відповідь.

Однак, з урахуванням того, що рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача надати належним чином засвідчені копії документів сторонами не оскаржується, з метою попередження додаткових судових спорів, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення у цій частині також.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки судове рішення в оскаржуваній частині залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 вересня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська