Справа № 595/1166/24
Провадження № 2/595/318/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Шпуняр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі ТОВ «Споживчий центр) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року в розмірі 11660 грн., а також понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 23 грудня 2022 року було укладено Кредитний договір (оферта) № 23.12.2022-100000479 (далі-Договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ОСОБА_2 одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5500,00 грн., строком на 42 дні за процентною ставкою «Економ». Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один)день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 11660 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5500 грн. та по процентах у розмірі 6160 грн. З огляду на вказане, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року у розмірі 11660 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30 липня 2024 року та 01 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду ідентичні відзиви на позовну заяву, в яких відповідач вказує, що, ознайомившись зі змістом позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у справі №595/1166/24, вважає, що суд повинен відмовити позивачу у задоволенні позову через недоведеність обставин, котрі зазначені у ній. Звертає увагу суду на необхідність врахування при вирішенні даної справи наступного висновку Верховного Суду з приводу нарахування та стягнення заборгованості за кредитними договорами: «Виписка по особовому рахунку, платіжне доручення є документом, який підтверджує факт видачі кредиту». Суть вказаного висновку зводиться до того, що саме виписка по рахунку клієнта, відповідне платіжне доручення є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнту та відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому саме виписка, відповідне платіжне доручення може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Якщо кредитор не надав документи, які підтверджують факт видачі кредиту, то суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимог. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2022 р. у справі №336/4796/18. Його суть зводиться до того, що для стягнення боргу не достатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту (як от, меморіальний ордер, виписку по рахунку, заяву на видачу готівки, платіжне доручення тощо). Такі документи повинні відповідати положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відтак, надані позивачем копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року, квитанції Liqplay (ID платежу від 03 січня 2022 року, на виконання договору №03.01.2022-10000486), яка жодним чином не стосується кредитного договору №23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року, копію якого долучив позивач у справі №595/1166/24, є неналежними доказами в розумінні частини 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, а тому не повинні братися до розгляду судом в силу припису частини 4 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням вищевказаного стверджує про недоведеність позивачем у справі №595/1166/24 факту наявності заборгованості відповідача у вказаній справі, оскільки позивачем у даній справі фактично не долучено до позовної заяви по справі, у встановлений процесуальним законом строк, відповідних меморіальних ордерів, виписок по рахунку, заяв на видачу готівки, платіжних доручень. Шляхом підписання цього відзиву, просить суд поновити йому строк на його подання з огляду на зміст статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо продовження сторонам по справах процесуальних строків під час воєнного стану. З врахуванням викладеного просить відмовити у позовних вимогах позивача.

13 серпня 2024 року представником позивача ОСОБА_3 подано відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 5500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 23 грудня 2022 року, строком на 42 дні. Квитанція Liqpay № про перерахування кредитних коштів від 23 грудня 2023 року є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу «видача за договором № 23.12.2022-100000479» та скорочений рахунок отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони відповідача, зазначає, що попередньо надана квитанція долучена помилково. АТ КБ «Приват Банк» співпрацює з ТОВ «Споживчий центр», як клієнтом, на підставі договору № 4507 від 01 листопада 2020 року про надання послуг в системі LiqPay. Видача коштів за кредитним договором була здійснена безготівково, шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 через технологічного партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (сервіс LiqPay). Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за Договором, в особистому кабінеті (https://sgroshi.com.ua/kabinet/), що знаходиться на офіційному сайті ТОВ «Споживчий центр» (https://sgroshi.com.ua/) відповідач самостійно додав як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № НОМЕР_1 . Відповідачем було отримано суму кредиту у розмірі - 5500 грн. Зауважує, що ТОВ «Споживчий центр» не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки у зв`язку з тим, що відповідно до п. 64 Розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (яка діяла на час укладення кредитного договору № 23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року) - суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити. Разом з тим, обставини з цього приводу, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень у справі, не є доведеними, що є безпосереднім порушенням обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки стороною відповідача не лише прямо не вказано на неотримання вищезазначених коштів, а й не долучено жодних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було, та/або не долучено доказів, що могли б слугувати підтвердженням вчинення щодо нього шахрайських дій у випадку, якщо ОСОБА_2 договір № 23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року із ТОВ «Споживчий центр» не укладався. Зазначає, що у строк до судового засідання, яке відбудеться 19 серпня 2024 року надасть картку-субконто (виписку) по кредитному договору № 23.12.2022-100000479 від 23 грудня 2022 року, в якій відображено всі сплати та нарахування.

У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився,однак у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутності не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов банку слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 грудня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 23.12.2022-100000479 (далі - Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 2 Заявки сума кредиту 5500 грн. 00 коп.

Строк, на який надається Кредит 42 дні з дня його надання ( пункт 3 Заявки).

Відповідно до пункту 4 Заявки дата повернення (виплати) кредиту 02 лютого 2023 року.

Згідно з пунктом 5 Заявки первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання.

Відповідно до пункту 6 Заявки період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі - період «Економ»).

При цьому зі змісту Договору та Заявки вбачається, що такі документи підписані електронним підписом відповідача з ідентифікатором Н959.

Також відповідач підписав електронним підписом з ідентифікатором Н959 додаток до анкети Позичальника, у якій вказав місце своєї роботи та контактні дані близьких осіб клієнта, які надали згоду на взаємодію.

Також ОСОБА_2 підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), у якій викладені наступні умови:

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача.

Відповідно до п.п. а п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав квитанцію про перерахування відповідачу коштів за договором № 23.12.2022-100000479 в сумі 5500 грн., за допомогою системи LIQPAY платіж , дата 23 грудня 2022 року; № платіжної картки НОМЕР_2 *75.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 23.12.2022-100000479 заборгованість ОСОБА_2 складає: 11660, 00 грн., з яких 5500, 00 грн. - основного боргу; 6160,00 грн. - проценти.

Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/1689115 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Наявна в матеріалах справи квитанція узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджують заборгованість відповідача за виданим кредитом, та є належним доказом.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 207 ЦК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року вказав, що із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору від 23 грудня 2022 року № 23.12.2022-100000479, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.

Крім того, ОСОБА_2 розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт електронним підписом відповідача з ідентифікатором Н959.

Відповідно до пункту 11.3. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий у користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 грудня 2022 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 строком на 42 календарних днів уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі № 23.12.2022-100000479 на суму 5500,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 2 % за 1 один день користування протягом першого чергового періоду (14 днів з дня надання кредиту) - ставка «Економ», та у розмірі 3 % за 1 один день користування, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ» - ставка «Стандарт».

На засвідчення прийняття заяви на видачу кредиту позивачем було надіслано відповідачу підтвердження укладення Договору на вищевказаних умовах.

Цього ж дня вказана сума позики була перерахована відповідачу на його платіжну картку, що підтверджується квитанцією.

Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів за його користування від позичальника за кредитним договором № 23.12.2023-100000479 від 23 грудня 2022 року

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, яка надана суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відтак, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором № 23.12.2023-100000479 від 23 грудня 2022 рокув розмірі 11660 грн., з яких: 5500 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6160,00 грн. заборгованість за відсотками, підлягає поверненню відповідачем позивачу.

Більше того, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 23.12.2023-100000479 від 23 грудня 2022 рокув розмірі 11660 грн., з яких: 5500 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6160,00 грн. заборгованість за відсотками. Вказана сума відповідачем не спростована.

Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 23.12.2023-100000479 від 23 грудня 2022 року у розмірі 11660 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень, з яких: 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень заборгованість за тілом кредиту та 6160,00 (шість тисяч сто шістдесят) гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-а, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. І. Созанська