Провадження № 2/344/3990/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

13 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини віком до 18-ти років,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує дитину віком до 18-ти років - неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він самостійно утримує та виховує неповнолітнього сина який проживає та зареєстрований разом з ним. Відповідачка самостійно утримує та виховує спільну дочку ОСОБА_3 . Відповідачка, мати ОСОБА_4 , самоусунулась від утримання та виховання сина. Син не відчуває прихильності до неї, бо вона не проживає з ним, дуже рідко дзвонить до нього. Тому позивач повинен продовжувати самостійно виховувати сина ОСОБА_4 . Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідне позивачу для належного виконання своїх батьківських обов`язків, для того щоб він міг діяти в інтересах дитини незалежно від волі відповідачки, для права ініціювання процедури позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що дане питання не може бути вирішене шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Але, позивач звернувся в суд із позовною заявою порядку позовного провадження, хоча в позові зазначає, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батька дитини.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Із системного аналізу положень статті 293 ЦПК України, глави 6 розділу ІV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Звертаючись із позовом до суду позивач в позовній заяві так і не вказав, в чому існує спір між сторонами, яке право позивача порушується, не визнається чи оспорюється.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття позову про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний зсувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Позивач та відповідач розлучені. Рішенням суду від 14.12.2022 малолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати із батьком ОСОБА_1 , а малолітню доньку ОСОБА_3 залишено проживати із матір`ю ОСОБА_2 .

Отже, судом вирішено спір між сторонами щодо місця проживання їх дітей.

Сам факт того,що дитина залишилась проживати з батьком і передбачає, що батько взяв на себе обов`язок по її утриманні та вихованні. Додаткове встановлення такого факту судом не потрібно, оскільки не може вплинути на права та обов`язки батька стосовно своєї дитини.

Так, частиною 1 статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

В той же час, жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати судовим рішенням факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати факт перебування дітей на утриманні.

Заявник вже є батьком свого сина і зобов`язаний його виховувати, утримувати.

А якщо відповідачка ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, то позивач вправі звернутись до суду із позовом про стягнення з неї аліментів чи позбавлення батьківських прав.

Заявлені вимоги, враховуючи їх мету, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, слід відмовити у відкритті провадження.

За п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини віком до 18-ти років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Бабій О.М.