Справа № 629/2969/24
Провадження № 6/629/101/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду в м. Лозова Харківської області подання старшого державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Розиган Олени Валентинівни, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

встановив:

До суду звернулася старший державний виконавець ОСОБА_1 з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження №75431544 з виконання виконавчого листа №629/2969/24 виданого 24.06.2024 року про конфіскацію всього майна, яке належить ОСОБА_2 . За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином України. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить на праві приватної спільної власності частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищевикладеним виконавець просила визначити частку майна боржника ОСОБА_2 , у майні, а саме квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з іншими особами з метою виконання виконавчого листа №629/2969/24 виданого 24.06.2024 року про конфіскацію всього майна, яке належить ОСОБА_2 .

Від старшого державного виконавця Розиган О.В. надійшла заява, у якій вона просила проводити розгляд подання за її відсутності.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та кримінальне провадження суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом було встановлено, що 24.06.2024 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було видано виконавчий лист №629/2969/24 про конфіскацію всього майна, яке належить ОСОБА_2

04.07.2024 року старшим державним виконавцем Розиган О.В. було відкрито виконавче провадження №75431544 про примусове виконання виконавчого листа №629/2969/24 про конфіскацію всього майна ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику належить на праві приватної спільної сумісної власності частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, 22.07.2024 року виконавцем ОСОБА_1 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як проголошує ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон).

Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як визначає ч.6 ст.48 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала такий правовий висновок. Якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16, шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Відтак суд враховує, що при розгляді подання державного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, та те, що квартира перебуває у спільній сумісній власності боржника та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання шляхом визначення 1/4 частки, яка належить ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 353, 354, 443 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Розиган Олени Валентинівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити.

Частку майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на праві приватної спільної сумісної власності, визначити у розмірі 1/4 частки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.О. Каращук