печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6315/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа №757/6315/23-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судового засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

представник позивача - адвокат Кметик-Власенко О. В.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.01.1980 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.08.2022 року, актовий запит 11289.

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб.

Вказує, що позивач у встановлений законом строк звернулась до Другої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом Погорілою Л. С. 20.01.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Вважає, що оскільки позивач належним чином прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 , однак у зв`язку у відсутності у неї, як спадкоємця, правовстановлюючого документа на спадкове майно, вона не може оформити права власності на вказане майно, то наявні підстави для визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, протягом якого відповідач має право направити: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. Витребувано у Другої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №518/2022, відкритої 26.08.2022 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по адресою: АДРЕСА_2 ; у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; Регіонального Сервісного центру МВС України в місті в Києві інформацію про право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Транспортний засіб ЗА3 LANOS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об?єм двигуна 1399 см3.

Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу сторін, крім того відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками. Також вказану ухвалу було направлено до електронного кабінету учасника справи та на зазначені адреси електронної пошти сторін.

11.04.2023 року від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі - Київську міську раду.

26.04.2023 року від у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла інформація про право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

05.05.2023 року від Другої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №518/2022, відкритої 26.08.2022 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по адресою: АДРЕСА_2 .

15.05.2023 року від Регіонального Сервісного центру МВС України в місті в Києві надійшла інформація про право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Транспортний засіб ЗА3 LANOS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об?єм двигуна 1399 см. куб.

18.05.2023 року від відповідача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є неналежним відповідачем у справі, оскільки із позовної заяви вбачається, що рідний брат позивача ОСОБА_2 разом з померлим батьком ОСОБА_3 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , квартира належить обом в рівних частинах, ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, а отже є спадкоємцем та належним відповідачем у справі.

26.05.2023 року від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Протокольною ухвалою суду від 30.05.2023 року задоволено клопотання позивача та про залишено клопотання про залучення співвідповідача у справі - Київської міської ради без розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2023 року клопотання про залучення співвідповідача у справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - задоволено, залучено до участі у якості співвідповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

04.07.2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокольною ухвалою суду від 04.07.2023 року прийнято уточнену позовну заяву позивача, за клопотання представника позивача виключено із кола відповідачів у справі Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Кметик-Власенко О. В. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом оголошення на сайті, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність відповідача, суд, виходить із наступного.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

На підставі вищезазначеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, суд, з огляду на достатність в матеріалах справи документів для прийняття рішення, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.01.1980 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.08.2022 року, актовий запит 11289.

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб.

Право власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтвом про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 17.07.2001 року, розпорядження №299.

Право власності на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб., підтверджується відповіддю Регіонального Сервісного центру МВС України в місті в Києві.

26.08.2022 року була заведена спадкова справа №518/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.08.2022 року до Другої київської нотаріальної контори.

01.09.2022 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар І. О. звернулась ОСОБА_5 із заявою про вступ у спадщину, як спадкоємець четвертою черги, яка проживала із спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

02.09.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар І. О. за вих. №164/01-16 направила до Другої київської нотаріальної контори заяву ОСОБА_5 про вступ у спадщину для долучення до спадкової справи №518/2022.

Інші спадкоємці із заявами про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не звертатись.

Окрім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем першої черги за законом є її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

20.01.2023 року державним нотаріусом Другої київської нотаріальної контори Погорілою Л. С. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року, справа №210/1609/15-ц, (провадження № 61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Так, спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , яка в межах шестимісячного строку звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте, державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

В той же час, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло (квартиру АДРЕСА_3 ), видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 17.07.2001 року, розпорядження №299, на ім`я: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в рівних долях.

Таким чином, ОСОБА_3 станом на 03.03.2022 року був власником 1/2 частини вказаної квартири.

На запит суду, Другою Київською державною нотаріальною конторою направлено копію спадкової справи №518/2022 щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матеріалів якої видно, що єдиною спадкоємицею першої черги, яка звернулась із заявою про вступ у спадщину є ОСОБА_1 . Остання у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 , який є також спадкоємцем першої черги за законом, до Другої Київської державної нотаріальної контори не звертався.

Разом з тим, спадкове майно складається, в тому числі із з квартири квартиру АДРЕСА_3 , 1/2 частини якої належить ОСОБА_3 , за вказаною адресою він зареєстрований.

Із чого можна дійти висновку, що ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже є спадкоємцем першої черги за законом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілої Л. О. 20.01.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб, після померлого ОСОБА_3 , у з відсутністю у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Так, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

При цьому, позивач позбавлення можливості отримати свідоцтво, оскільки у останньої відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Таким чином, вставнолено, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги має право на 1/2 від спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке складається із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, то суд вважає їхні з позивачем частки рівними.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину за законом, однак через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на 1/2 спадкового майна, а саме: 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частини транспортного засобу ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1296, 1297, 1298 ЦК України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 233, 258-259, 263-265, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частини транспортного засобу ЗАЗ LANOS, 2015 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1399 см. куб., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Суддя Г. О. Матійчук