Справа № 130/2475/23
Провадження № 22-ц/801/1870/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуСправа № 130/2475/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М. В., Копаничук С. Г.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротал»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Грушковської Л. Ю. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ «Агротал», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов обґрунтовано тим, що позивачеві на підставі державного акту серії ЯД №360312 належить земельна ділянка площею 3,8077 га, кадастровий номер :06:005:0045 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

В 2015 році позивачем було укладено договір оренди землі з ТОВ «Агротал» терміном на 7 років. В подальшому позивачка дізналася, що обробіток її земельної ділянки здійснює ТОВ «Поділля Агропродукт». При цьому жодних договорів з відповідачем щодо передачі йому в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 не підписувала, згоду на обробіток не надавала.

Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Поділля Агропродукт» на підставі договору оренди землі б/н від 15 вересня 2015 року та додаткової угоди б/н від 25 червня 2018 року.

ОСОБА_1 додаткової угоди №1 від 25 червня 2018 року з ТОВ «Поділля Агропродукт» не підписувала та не укладала. Її земельна ділянка безпідставно перебуває у фактичному користуванні відповідача, чим порушено її право користування майном.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 у заявленому позові просила суд усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом повернення її від ТОВ «Поділля Агропродукт», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 3,8077 га, кадастровий номер :06:005:0045, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки від Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт».

Вирішено питання судових витрат.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 додаткової угоди про передачу земельної ділянки новому орендарю не підписувала, а захистити своє право власності в інший спосіб ніж судовий, позивачка не може, тому її звернення з позовною вимогою про усунення перешкод в користуванні належною їй як власнику, земельною ділянкою, шляхом повернення земельної ділянки за досліджених в судовому засіданні обставин справи, є належним способом захисту прав та законних інтересів і позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 19 вересня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року суддів Голоту Л. О., Рибчинського В. П. замінено на суддів Копаничук С. Г., Матківську М. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що єдиним доказом, на якому ґрунтуються вимоги позовної заяви у цій справі є висновок судової почеркознавчої експертизи від 09 травня 2024 року, відповідно до якого підпис у додатковій угоді №б/н від 25 червня 2018 року до договору оренди землі виконаний не позивачем, а іншою особою.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем було неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, адже належним способом захисту прав орендодавця, який заперечує зареєстроване право оренди, має бути вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім такого права.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0007, площею 3,8077 га, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД №360312 (а. с. 7-8).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С. А. зареєстровано право оренди за договором б/н від 15.09.2015, а також додаткову угоду б/н від 25.06.2018. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №25810716 від 03.11.2015 року (а. с. 9-10).

Відповідно висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України №215/24-21 від 26.04.2024 року підпис у додатковій угоді №б/н від 25.06.2018 до договору оренди землі, укладеної між ОСОБА_1 , ТОВ «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт» виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою (а. с. 87-91).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

За статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейська конвенція з прав людини у статті 6 також гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Європейської конвенції з прав людини, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, право, зокрема, власника майна, на звернення до суду за захистом свого права власності гарантовані як Основним законом так і Європейською конвенцією. Забезпечення судами його реалізації відповідатиме основному принципу цивільного судочинства верховенство права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини друга, третя статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Обов`язок суду захистити порушене право у спосіб, який передбачений законом, визначено у частині 1 статті 5 ЦПК України, згідно якої, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У цій справі судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,8077 га, кадастровий номер :06:005:0045 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Агротал», орендодавець надав в строкове платне користування орендарю належну їй земельну ділянку строком на 7 років. Додатковою угодою до вказаного договору від 25 червня 2018 року строк оренди було продовжено до 25 червня 2025 року, право оренди надано ТОВ «Поділля Агропродукт».

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 215/24-21 від 26 квітня 2024 року підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 25 червня 2018 року, виконаний не нею, а іншою особою.

Саме з підстав відсутності волевиявлення позивача на передачу в оренду земельної ділянки, суд першої інстанції задовольнив позов, повернувши земельну ділянку позивачці.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Право на захист особа здійснює на свій розсуд (частина перша статті 20 ЦК України). При цьому суд, відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, зобов`язаний захистити порушене право у спосіб визначений законом.

Способи захисту передбачені частиною другою статті 16 ЦК України серед яких є і відновлення становища, яке існувало до порушення і визнання незаконним рішення посадових та службових осіб органів (органу) влади.

Очевидно, що за встановлених обставин, місцевий суд у цій справі дійшов правильного висновку про відповідність закону обраного позивачем способу судового захисту.

На думку апеляційного суду позовна вимога про витребування власником свого майна є одним із фундаментальних способів судового захисту визначених законом який десятиріччями ефективно використовувався у захисті права власності. Відмовляючи власнику у витребуванні її земельної ділянки, тим самим особу позбавляють фізичної можливості володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 671/2139/21, де зазначено з огляду на встановлені у цій справі обставини непідписання позивачем додаткової угоди до договору оренди землі від 28 листопада 2015 року, висновок судів попередніх інстанцій про те, що його права підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом повернення йому спірної земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача без відповідної правової підстави, є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про неврахування місцевим судом висновку Верховного Суду у справі № 567/3/22 (постанова від 19 лютого 2024 року), відповідно до якого належним способом захисту прав орендодавця, який заперечує зареєстроване право оренди, має бути вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім такого права, апеляційний суд відхиляє оскільки позов у цій справі було подано до ухвалення вказаної постанови.

Водночас колегія суддів зауважує, що відмова у позові з пропозицією звернутися повторно чи втретє до суду з іншим способом захисту, який нещодавно висловлений в іншій справі, не відповідає завданням цивільного судочинства щодо обов`язку суду ефективно та своєчасно вирішити спір з дотримання принципу верховенства права.

Відмова у задоволенні обґрунтованого (доведеного) позову, викладеного у спосіб передбачений законом, лише з підстав його «неефективності на думку суду», при тому, що обраний позивачем спосіб захисту багато років використовувався в тому числі і Верховним Судом, відновлював порушені права та був зрозумілим і сталим, не відповідає статтям 6, 13, статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, адже у результаті такого рішення суду позивач не отримає своєчасного судового захисту його порушеного права, а буде вимушений вкотре йти до суду з новим позовом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Поділля Агропродукт» задоволенню не підлягає, понесені ним судові витрати у суді апеляційної інстанції слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді М. В. Матківська

С. Г. Копаничук