№ 201/460/24
провадження 2-н/201/30/2024
У Х В А Л А

15 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 січня 2024 року звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів ОСОБА_2 ..

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Але вказана заява не відповідає вимогам: п. 2, 5 ч. 2 ст. 163, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України:

?у заяві про видачу судового наказу вірно вказано по батькові боржника;

?у заяві в порушення вимог: п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, яким передбачено, що у заяві зазначається перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а також заявником в порушення п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви не надано інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, оскільки всупереч вказаним нормам заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні.

Крім того слід зазначити, що боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яку вказує заявник є тимчасово окупованою територією та документи або будь які матеріали йому надіслати відсутня можливість, оголошення про повідомлення про виклик до суду також не має можливості зробити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, і з урахуванням зазначеного і вище викладеного та враховуючи, що заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Також, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвала набрала законної сили 15 січня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя: О.А. Антонюк