Справа №949/1003/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миляцька сільська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Богельський І.В., звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстраційного обліку, разом із спадкодавцем її батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . До дня його смерті заявниця постійно проживала разом із ним без реєстрації. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), за адресою: АДРЕСА_1 , а також на чотири земельних ділянки, призначених для ведення особистого селянською господарства, які розташовані на території Удрицької сільської ради Сарненського (ліквідованого Дубровицького) району Рівненської області. Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. Проте постановою приватного нотаріуса від 24 травня 2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки заявниця не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. З цих підстав заяву просить задоволити.

В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Богельський І.В. заяву підтримали та просили її задоволити, із зазначених в ній підстав.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що до дня смерті ОСОБА_3 , заявниця проживала разом із ним за однією адресою, вела з ним спільне господарство, доглядала його, забезпечувала до дня смерті усім необхідним.

Заслухавши заявницю, представника заявниці та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2019 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 28 серпня 2009 року (а.с.10) та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №866194 від 17 грудня 2009 року (а.с.25), а також на чотири земельних ділянки, призначених для ведення особистого селянською господарства, які розташовані на території Удрицької сільської ради Сарненського (ліквідованого Дубровицького) району Рівненської області, що підтверджується копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО №030403 від 25 жовтня 2004 року (а.с.27).

Заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05 жовтня 1968 року (а.с.7) та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 11 січня 2003 року (а.с.6).

Згідно довідки №695.02-17 від 27 травня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним до дня смерті проживала без реєстрації його дочка ОСОБА_1 (а.с.13).

Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. Проте постановою від 24 травня 2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), які знаходяться за адресою: : АДРЕСА_1 та на чотири земельних ділянки, призначених для ведення особистого селянською господарства, які розташовані на території Удрицької сільської ради Сарненського (ліквідованого Дубровицького) району Рівненської області. Підставою такої відмови слугувало те, що заявниця не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою та не подала заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини (а.с.12).

Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77081996 від 24 травня 2024 року, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано спадкову справу №216/2024 (а.с.11).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має для заявниці юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації нею права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті її батька, при цьому, заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити цей факт, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження, є достовірними, обґрунтованими і сумніву в суду не викликають, відтак заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задоволити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миляцька сільська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстраційного обліку, разом із спадкодавцем її батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду буде складено о 11-00 год. 20 вересня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 04 червня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Миляцька сільська рада Сарненського району Рівненської області, вул. Василевського, буд. 122-Б, с. Миляч Сарненський район Рівненська область, .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоатизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.