22.01.2024
справа № 642/30/24
провадження №2-з/642/5/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

22 січня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

22 січня 2024 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить накласти арешт на транспортні засоби, які на теперішній час перебувають у власності та користуванні відповідача ОСОБА_2 , а саме на BMW Х5, об`єм (потужність) двигуна, см3 2979, рік випуску 2012, чорний, № куз. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , BERTONE BMW, об`єм (потужність) двигуна, см3 2700, рік випуску 1992, колір чорний, № двиг. 276КВ71627252, № куз. НОМЕР_4 та PEUGEOT BOXER, об`єм (потужність) двигуна, cm3 1997, рік випуску 2004, колір синій, № двиг. 4005209, № куз. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 24.04.2012.

В обґрунтування заяви зазначає, що з 27 листопада 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харків від 27 листопада 2023 року.

В період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти сторонами придбано наступне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, транспортні засоби.

На теперішній час у власності та у користування відповідача перебувають автомобілі: BMW Х5, BERTONE BMW та PEUGEOT BOXER.

Ці обставини підтверджуються листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 18.01.2024 № 31/20-218.

Інші автомобілі відчужено відповідачем без згоди позивача, 1 / 2 коштів від їх вартості позивачу не передано.

Оскільки вказані транспортні засоби придбані в період зареєстрованого шлюбу, але право власності зареєстровано в цілому за чоловіком - відповідачем ОСОБА_2 , то вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу.

Між сторонами не досягнуто згоди про поділ майна подружжя, право позивача на 1 / 2 частку вказаного майна відповідачем заперечується, дійсно виник майновий спір, предметом якого є спільне майно подружжя.

Відповідач виказав свій намір на продаж вказаного майна без згоди позивача, та повідомив, що такі правочини будуть укладені найближчим часом.

Позивачка вказує, що за таких обставин в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна загроза порушення законних прав та інтересів позивача у справі, що може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та суттєво ускладнити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, забезпечення позову шляхом накладення арешту є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення. Таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Суддя, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, доходить наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

За вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, заборони вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, наступне.

Транспортні засоби BMW Х5, об`єм (потужність) двигуна, см3 2979, рік випуску 2012, чорний, № куз. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , BERTONE BMW, об`єм (потужність) двигуна, см3 2700, рік випуску 1992, колір чорний, № двиг. 276КВ71627252, № куз. НОМЕР_4 ; та PEUGEOT BOXER, об`єм (потужність) двигуна, cm3 1997, рік випуску 2004, колір синій, № двиг. 4005209, № куз. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 24.04.2012 на теперішній час перебувають у власності та користуванні відповідача ОСОБА_2 .

Ці обставини підтверджуються листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 18.01.2024 № 31/20-218.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Аналізуючи предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник реальний спір з приводу поділу майна подружжя набутого за час перебування осіб у шлюбних відносинах.

Враховуючи наведені обставини, а також взявши до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи заяву та додані до неї документи, а також предмет позову з яким заявник звернувся за захистом порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав згідно зі статтями 149-153ЦПК України для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно, що є предметом спору, оскільки такий захід, передбачений цим Кодексом, є співмірним із позовними вимогами. У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів заявників.

Окрім того, суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21).

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, так як предметом спору є здійснення поділу майна, на це майно заявник вказує як на спільну сумісну власність подружжя, оскільки вказане майно придбане в період шлюбу, який був укладений 27.11.1993 та за спільні гроші, вказані транспортні засоби зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 , вимога про накладення арешту на автомобілі BMW Х5, BERTONE BMW та PEUGEOT BOXER підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій та відчуження такого майна, а саме:

-BMW Х5, об`єм (потужність) двигуна, см3 2979, рік випуску 2012, чорний, № куз. 5UXZV4C50CL989989, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ,

-BERTONE BMW, об`єм (потужність) двигуна, см3 2700, рік випуску 1992, колір чорний, № двиг. 276КВ71627252, № куз. НОМЕР_4 ;

-PEUGEOT BOXER, об`єм (потужність) двигуна, cm3 1997, рік випуску 2004, колір синій, № двиг. 4005209, № куз. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 24.04.2012.

Копію ухвали направити, для негайного виконання, заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу направити компетентним органам для відповідної реєстрації.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Гримайло