Справа № 214/8786/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

11 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/8786/23 за позовною заявою представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлії Сергіївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль» 09.11.2023 року звернулась до суду із позовною заявою, в подальшому уточнивши її зміст 11.01.2024 року, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 28.01.2016 року по 31.08.2023 рік в розмірі 31 066, 17 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 140, 07 грн., 3% річних у розмірі 890, 95 грн., а всього 37 366, 47 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіної Клавдії Андріївни ( АДРЕСА_1 ) засвідчену належним чином копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27-29).

Ухвалою суду від 24.05.2024 року за клопотанням представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. залучено у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.06.2024 року від представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. до суду надійшла позовна заява із зміненим предметом позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Акціонерне Товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі за текстом позивач) за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам) відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань позивач надав послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 . Хоча й договір про надання послуг з централізованого опалення за вказаною адресою між позивачем та відповідачами укладено не було, однак послуги фактично надавались, останні цими послугами користувались, а тому зобов`язані їх оплатити. Крім того, позивачем, як виконавцем послуг 01.11.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідачів не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Таким чином, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачами, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення позивач сумлінно виконував, однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань, за період з 01.11.2013 року по 31.08.2023 рік утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 31 180, 72 грн., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати в розмірі 7 330, 75 грн., 3% річних 2 517, 65 грн. Крім того, заборгованість по платі за абонентське обслуговування в межах заявленого періоду складає 269, 28 грн. Беручи до уваги наявну в матеріалах справи інформацію, що ОСОБА_1 з 28.01.2016 року є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу, а ОСОБА_2 була власником квартири до 28.01.2016 року, просить стягнути заборгованість наступним чином: заборгованість за період з 01.11.2013 року по 25.01.2016 року у розмірі 3 114, 55 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 190, 68 грн., 3% річних в розмірі 626, 70 грн., а всього 6 931, 92 грн. стягнути з ОСОБА_2 ; заборгованість за період з 28.01.2016 року по 31.08.2023 року у розмірі 31 066, 17 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 140, 07 грн., 3% річних в розмірі 1 890, 95 грн., абонентське обслуговування в розмірі 269, 28 грн.,а всього 37 366, 47 грн. стягнути з ОСОБА_1 .

Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, в матеріалах справи міститься клопотання, в якій остання просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавали. Причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялися належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подали.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальніта колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату заспожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок тастроки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальн послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Крім того, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування тапостачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 2013 року по 2023 рік, позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 21, 5 кв.м., однак останні кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого станом на 31 серпня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 34 180, 72 грн., що слідує з наданого позивачем розрахунку (а.с. 53, 55). Крім того, нараховану з 01 листопада 2021 року плату за абонентське обслуговування, яка складає 269, 28 грн., відповідачі також не сплатили (а.с.55 зворот).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії. Житлове приміщення набуте нею у власність на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., зареєстрованого в реєстрі за №122. Факт реєстрації права власності за ОСОБА_1 на вказане житлове приміщення також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2023 року (а.с.5). Відповідач ОСОБА_1 з 01.06.2017 року значиться зареєстрованою за вказаною адресою, що підтверджується довідкою №7408, від 20.11.2023 року, виданою Центром адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 13). Відповідач ОСОБА_2 згідно даних інформаційно довідкової системи ТОВ «Нова Ком» була зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.09.2001 року по 26.01.2016 рік (а.с 58).

28 січня 2016 року між ОСОБА_2 як продавцем, та ОСОБА_1 як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., зареєстрованого в реєстрі за №122 (а.с.33 зворот).

Положеннями Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» регламентовано обов`язки співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

Тлумачення наведених норм права у системному зв`язку надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги.

Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку, адже згідно з ч.1 ст.2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19.

Договір купівлі-продажу від 28.01.2016 року не містить застереження про переведення боргу попереднього власника ОСОБА_2 та згоду дійсного власника ОСОБА_1 як кредитора на таку заміну.

Відповідно до ст.ст.66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг.

Оскільки в межах періоду з 01.11.2013 року по 26.01.2016 року ОСОБА_2 була власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , тому вона повинна нести відповідальність за його утримання та погашення боргу, що утворився до відчуження нею квартири.

У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2013 року по 31.08.2023 року розрахована вірно та складає 34 180, 72 грн., платі за абонентське обслуговування 296, 28 грн., що підтверджується доказами у матеріалах справи (а.с. 53, 55, зворот).

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат 7 330, 75 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу 2 517, 65 грн. вважає вірним (а.с.34 зворот, 36 зворот).

Окільки відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.01.2016 року, відповідач ОСОБА_1 стала власником вказаної квартири лише з 28.01.2016 року, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість за отриманні комунальні послуги за період з 28.01.2016 року по 31.08.2023 року.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2013 року по 25.01.2016 року у розмірі 3 114, 55 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 190, 68 грн., 3% річних в розмірі 626, 70 грн., а всього 6 931, 92 грн.; з відповідача ОСОБА_1 , на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 28.01.2016 року по 31.08.2023 року у розмірі 31 066, 17 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 140, 07 грн., 3% річних в розмірі 1 890, 95 грн., абонентське обслуговування в розмірі 269, 28 грн.,а всього 37 366, 47 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо, на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» по 1342 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 4).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлії Сергіївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2013 року по 25.01.2016 року у розмірі 3 114, 55 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 190, 68 грн., 3% річних в розмірі 626, 70 грн., а всього 6 931, 92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 28.01.2016 року по 31.08.2023 року у розмірі 31 066, 17 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 140, 07 грн., 3% річних в розмірі 1 890, 95 грн., абонентське обслуговування в розмірі 269, 28 грн.,а всього 37 366, 47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо в рівних частках, на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» по 1342 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Відомості про сторін:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», адреса: вул. Електрична, буд.1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, .

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення суду складено та підписано 11 вересня 2024 року.

Суддя Н.В. Чернова