Номер провадження 2/754/3335/24 Справа №754/5604/24
19 вересня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
судді Саламон О.Б.
з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Перша Київська Державна нотаріальна контора про скасування обтяження нерухомого майна, -
Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Марушевську В.І. звернувся до суду з позовом (який було уточнено) до відповідача ОСОБА_2 про скасування обтяження нерухомого майна.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2024 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду від 03.09.2024, внесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримують вимоги позову в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи - Першої Київської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Київської Державної нотаріальної контори Лазаревою Л.І., надруковано на бланку НБ0949688 та зареєстровано в реєстрі за № 22-4945.
За даними КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстровано 15 травня 1998 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідно до п. 5 вказаного Договору: «Відчужувана квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під забороною / арештом / не перебуває».
08.02.2024 приватним нотаріусом Пашковець Оленою Василівною до Першої Київської Державної нотаріальної контори було подано запит в інтересах ОСОБА_1 .
У відповідь на вказаний запит, Першою Київською державною нотаріальною конторою було надано лист вих. № 821/01-16 від 14.02.2024, у якому повідомлялось наступне: «На Ваш запит, що надійшов до Першої київської державної нотаріальної контори 13.02.2024 за вх. №599/01-16 повідомляємо, що відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені (зняті) арешти (заборони) на майно включно до 2001 року складав три роки, тому надати копію документів на підставі яких було внесено обтяження за 1998 рік не має можливості, у зв`язку з відсутністю документів. Для вирішення Вашого питання пропонуємо звернутися до обтяжувача».
Однак, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана №371934595, інформація щодо обтяжувача (особи в інтересах якої накладено арешт) відсутня.
Відтак, у зв`язку із знищенням архівних справ, враховуючи те, що встановити підстави для обтяження нерухомого майна у вигляді заборони не виявляється можливим, позивач звертається до суду щодо зняття обтяження накладеного на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.
Приписами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його
Нормами статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють нотаріальні дії по накладенню та зняттю заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації.
З наданих позивачем доказів чітко прослідковується, що заборону було накладено на квартиру, як на власність ОСОБА_2 .
Однак, станом на момент накладення заборони (20.01.1998 рік) власником квартири була уже інша особа - ОСОБА_1 , який не має жодного відношення до ОСОБА_2 .
В порушення вказаних вимог закону, Перша Київська Державна нотаріальна контора протиправно наклала обтяження (заборону) на майно ОСОБА_1 .
Наявність безпідставного накладеного обтяження на об`єкт нерухомого майна, належний позивачу, перешкоджає йому у реалізації своїх прав, що дає підстави для їх судового захисту.
Крім того, матеріали справи не містять переконливих доказів тому, що на даний час існує потреба в обтяженні вищезазначеного майна.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявність накладеного обтяження майна порушує порушує можливості реалізації позивачем своїх прав на нерухоме майно, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Перша Київська Державна нотаріальна контора про скасування обтяження нерухомого майна - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2024.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон