Справа № 214/6434/24
Провадження № 2/193/418/24
У Х В А Л А

іменем України

20 вересня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна Клавдія Андріївна, про розірвання договору довічного утримання, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, зняття з неї заборони та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Ніколенко М.Є. звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 , згідно вимог якого просив суд розірвати договір довічного утримання (догляду), що укладений 14.08.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за р/№ НОМЕР_1 ; скасувати за відповідачкою ОСОБА_4 державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зняти заборону відчуження з цієї квартири, накладену 14.08.2023 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за р.№497 та визнати право власності на вищевказану квартиру за її попереднім власником - позивачем ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2024 року матеріали цієї позовної заяви направлено для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області.

Вказані матеріали надійшли поштою до Софіївського районного суду Дніпропетровської області 17.09.2024 та розподілені цього ж дня судді цього суду ОСОБА_5 .

Ознайомившись з матеріалами цієї позовної заяви та доданими до неї документами, приходжу такого висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Поряд із загальною та альтернативною підсудністю, як видами територіальної підсудності законом визначено і виключну підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Так, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені в статтях 27-29 ЦПК України.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/19 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, Верховний Суд у Постанові від 10.10.2019 по справі № 61-14226св19 вказав на те, що «у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності».

Крім цього, згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013, якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини - перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є розірвання договору довічного утримання, відповідно до умов якого передбачено набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

При цьому варто відмітити, що однією з вимог позивача є також саме визнання за ним права власності на вищевказану квартиру.

Отже, даний позов безпосередньо стосується нерухомого майна, а тому його підсудність має визначатися за правилами, встановленими частиною першою статті 30 ЦПК України (виключна підсудність).

Підстав для застосування іншого виду підсудності судом не вбачається.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17.

З урахуванням зазначеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи саме Софіївським районним судом Дніпропетровської області.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Слід також зауважити, що за змістом приписів ч. 1 ст. 378 ЦПК України, якщо суд постановить рішення, яким закінчується розгляд справи, з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), то таке судове рішення підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, вважаю за необхідне зазначений вище позов передати за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 261 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна Клавдія Андріївна, про розірвання договору довічного утримання, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, зняття з неї заборони та визнання права власності на квартиру, - передати за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.09.2024.

Суддя О. В. Томинець