АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/1993/24

провадження 822/786/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 липня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 червня 2021 року Шевченківським районним судом міста Чернівці ухвалено рішення у справі №727/10515/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1400 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 10 грудня 2020 року. Вказане рішення постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року залишено без змін.

Вказує, що станом на 01.02.2024 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 3217 грн.

Внаслідок часткового невиконання відповідачем рішень суду, за ним утворилась заборгованість з виплати їй аліментів, станом на 01 лютого 2024 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 3217 грн.

Позивачка вказувала, що з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені), що має бути стягнутий на її користь з відповідача ОСОБА_2 не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, а тому вважає, що з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) у розмірі 32173 грн.

Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2024 року в розмірі 32173 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2024 року в розмірі 1302 гривні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення у справі та вирішуючи питання про розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходив з письмових доказів, що є у матеріалах справи, а саме: розрахунку державного виконавця зі сплати аліментів(а.с.130).

При здійсненні розрахунку пені, суд врахував, що відповідач за період з листопада 2023 року по січень 2024 року не сплачував аліменти, а тому підлягає стягненню пеня в розмірі 1302 гривні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться на того, що суд першої інстанції не правильно здійснив розрахунок неустойки (пені), оскільки станом на 01 листопада 2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 26 573,00 грн. і на неї потрібно теж нараховувати неустойку (пеню) в розмірі 1%.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1400 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 10 грудня 2022 року (а.с.11-13 т.1).

Постановою Чернівецького апеляційного суду м. Чернівці від 15 вересня 2021 року вищевказане рішення залишено без змін (а.с.7-10 т.1).

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області заяву про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2021 року у справі №727/10515/20 (а.с.39-40 т.1).

10 лютого 2022 року постановою Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання (а.с.14 т.1).

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів головного державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області згідно виконавчого листа №727/1051/20 від 23 вересня 2021 року сума заборгованості по сплаті аліментів за ОСОБА_2 станом на 01 лютого 2024 року становила 32173 гривні.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Статтями 12, 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів головного державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області згідно виконавчого листа №727/1051/20 від 23 вересня 2021 року сума заборгованості по сплаті аліментів за ОСОБА_2 станом на 01 лютого 2024 року становила 32173 гривні.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Суд першої інстанції обчислив розмір пені (1302 гривні) з дотриманням указаної методики та дійшов правильного висновку, що позивачка має право на неустойку за період з листопада 2023 року по січень 2024 року.

Апеляційний суд погоджується з розрахунком пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з листопада 2023 року по січень 2024 року, який наведений у рішенні суду першої інстанції.

Разом з тим, частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що з листопада 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_2 не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заборгованість за аліментами виникла з вини ОСОБА_2 , а тому позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за період з листопада 2023 року по січень 2024 року.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції навів неправильний розрахунок неустойки, є безпідставним, оскільки алгоритм нарахування неустойки зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже суд першої інстанції здійснив правильний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2023 року по січень 2024 року.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 18 вересня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна