Справа №191/1365/23
Провадження №2/752/2415/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 31 березня 2020 року на проїзній частині автодороги між с. Дніпровкою та с. Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «RENAULT Master», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці.

ОСОБА_1 є законним представником малолітньої доньки загиблого - ОСОБА_4 , якій спричинена значна та непоправна шкода, що проявилася у заподіянні моральної шкоди та втраті годувальника.

На момент ДТП відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО2988024, який діяв на момент настання ДТП, 30 травня 2020 року.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, витрат на поховання в сумі 7 145 грн., завданої моральної шкоди дитині загиблого в сумі 56676 грн. та витрат, пов`язаних із втратою годувальника, в сумі 170028 грн.

Відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування, а саме: 12.06.2020 - понесені витрати на поховання загиблого ОСОБА_3 у розмірі 7145 грн., 18.05.2022 - заподіяну моральну шкоду, що належить малолітній дитині загиблого, у розмірі 28338 грн. та витрати, пов`язані з втратою годувальника, у розмірі 85014 грн.

04.04.2022 минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування заподіяної шкоди смертю фізичної особи.

У зв`язку з невиконанням відповідача обов`язку по виплаті повного страхового відшкодування позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 113 352 грн.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 191/1119/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, згідно з яким стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 113 352 грн., а саме: 28 338 грн. недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; 85014 грн. недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а також 17 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції

Зазначене вище судове рішення було виконано відповідачем 03.03.2023.

Просила стягнути з відповідача за період з 05.04.2022 (наступний день після спливу 90 денного терміну на виплату страхового відшкодування) по 03.03.2023 (дату виплати страхового відшкодування) на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , суму нарахованої пені у розмірі 46210 грн., 3% річних у розмірі 3102 43 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 22087,26 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 17500 грн.

07.04.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

19.05.2023 Заводським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

25.07.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

10.10.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

18.12.2023 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільної справи та призначено її до розгляду в порядку спрощеного письмового провадження.

Відповідач надав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що страховиком було прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування в 90-денний строк. В той же час, обов`язок страховика на здійснення додаткового страхового відшкодування виник лише з моменту винесення Верховним Судом кінцевого рішення у справі, тобто 22.02.2023, що свідчить про необґрунтованість зазначеного позивачем спірного періоду, за який остання нарахувала 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, зміст якої фактично зводився до обставин, викладених в позовній заяві.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

31 березня 2020 року на проїзній частині автодороги між с. Дніпровкою та с. Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області відбулась ДТП за участю автомобіля «RENAULT Master», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер на місці.

На момент ДТП відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО2988024.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.11.2021 у справі 316/1743/20 встановлено факт батьківства загиблого ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 є законним представником малолітньої доньки загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

22.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП.

22.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, в розмірі 4050 грн.

05.05.2020 позивач направила відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із додатковими витратами на поховання в розмірі 3095 грн.

12.06.2020 відповідачем було задоволено зазначені вище заяви та виплачено позивачу страхове відшкодування, пов`язане із похованням, в розмірі 7145 грн.

24.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, в розмірі 56676 грн., пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 170 028 грн., які отримані відповідачем 04.01.2022.

07.04.2022 відповідачем отримано від позивача банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування.

18.05.2022 відповідач сплатив на банківський рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно Акту №60573/1/2022 у розмір 113352 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ієговська А О., залишено без задоволення, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року - без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 191/1119/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, згідно з яким стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 113352,00 грн., а саме: 28338 грн. недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; 85014 грн. недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а також 17500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

03.03.2023 відповідачем було виплачено в повному обсязі страхове відшкодування, відповідно до зазначеного вище рішення Верховного Суду.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1, 3 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).

Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 59 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Так, відповідно до п. 36.2, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Пунктом 36.1 статті 36 цього ж Закону, визначено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що 24.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаногго з моральною шкодою, в розмірі 56 676 грн., пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 170028 грн.

Зазначені заяви отримані відповідачем 04.01.2022.

18.05.2022 відповідач частково сплатив на банківський рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно Акту №60573/1/2022 у розмір 113352 грн.

03.03.2023 відповідачем було виплачено в повному обсязі страхове відшкодування, відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 191/1119/22.

З огляду на те, що страховиком не було здійснено виплату за відшкодуванням вчасно та в повному обсязі, а фактично виплату страхового відшкодування в повному обсязі було здійснено 03.03.2023, то у ОСОБА_1 виникло право вимоги грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягають стягненню за період з 05.04.2022 (наступний день після спливу 90 денного терміну на виплату страхового відшкодування) по 02.03.2023 (день, що передує дню фактичного виконання рішення суду), зокрема: 3% річних у розмірі 3093,11 грн., пені у розмірі 46059,31 грн. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 22087,26 грн., що загалом становить 71239,68 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх часткове задоволення (99,77%).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 071,13 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 17500 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу були надані копія договору про надання професійної правничої допомоги від 08.04.2020, копія замовлення на надання професійної правничої допомоги від 09.06.2022, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 04.04.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002151 від 02.04.2021, копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС №1145773 від 09.06.2024.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що ці витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вивчивши докази, надані представником позивача на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, суд відзначає, що ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

З урахуванням заяви представника відповідача про заперечення стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 17500 грн. є неспівмірнимизі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., що, на думку суду, є достатнім, відповідає вимогам розумності, справедливості, реальності та співмірності.

Таким чином, вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, та з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Керуючись ст.ст. 12 - 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , 3% річних у розмірі 3093 (три тисячі дев`яносто три) грн. 11 коп., пеню у розмірі 46059 (сорок шість тисяч п`ятдесят дев`ять) грн. 31 коп., інфляційне збільшення боргу у розмірі 22087 (двадцять дві тисячі вісімдесят сім) грн. 26 коп.та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 1071 (одна тисяча сімдесят одна) грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місце знаходження: м. Київ, Велика Васильківська, 102, .

Рішення складене 19.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова