Справа № 723/1275/24
Провадження № 2-др/723/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Додаткове)

13 вересня 2024 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

Головуючого судді Бужора В.Т.

секретар судових засідань Чікал І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кирилюк Тетяни Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - відмовлено.

23 серпня 2024 року представником відповідача ОСОБА_4 подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень.

Розгляд справи призначений на 12 вересня 2024 року.

Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідача та його представника, клопотання про ухвалення додаткового рішення підтримують повністю.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява представника відповідача адвоката Кирилюк Тетяна Анатоліївна про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - відмовлено

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами, пов`язаних з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у розмірі 12 000 гривень на професійну правничу допомогу , що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Кирилюк Тетяни Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , грошові кошти у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення додаткового рішення суду.

Суддя Василь БУЖОРА