ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3084/23 Номер провадження 22-ц/814/929/24Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д., повний текст рішення складений -дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з аліментів на утримання ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), -

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , 2005 року народження, яка є студенткою Навчально-наукового інституту механічної інженерії, транспорту та природничих наук, денної форми навчання. Між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо утримання доньки, яка досягла повноліття та продовжує навчання. У зв`язку з чим просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на період навчання доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення нею 23 років.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з аліментів на утримання ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_4 , 2005 року народження, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 12.05.2023 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання - 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 після досягнення повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судом враховано те, що донька сторін навчається за державним замовленням. Також суд прийняв до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та відсутність відомостей про їх доходи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції у рішенні не зазначено, на підставі яких доказів було прийнято рішення про відхилення частини позовних вимог та не наведено обґрунтованих мотивів щодо присудження 1/6 частки доходу, а не заявлених нею згідно позовних вимог частки доходу відповідача. Зазначає, що відповідач є працездатним, офіційно працює, не має вад здоров`я, які б потребували додаткових витрат. У нього немає інших дітей, яким би він платив аліменти, непрацездатних родичів, які потребують утримання, а також відносно відповідача не здійснюються стягнення за виконавчими документами. Майнове становище відповідача дозволяє йому забезпечити сплату аліментів без покладання на нього надмірного тягаря. На її утриманні перебуває неповнолітня дочка. Отже, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батьків у їх утриманні, беручи до уваги матеріальний стан платника аліментів, вважає, що розмір заявлених позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2023 року відповідачем не оскаржувалося.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , 2005 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

ОСОБА_4 є студенткою Навчально-наукового інституту механічної інженерії, транспорту та природничих наук; термін навчання з 19.09.2022 року до 30.06.2026 року; денна форма навчання за державним замовленням. Вказана обставина підтверджується довідкою навчального закладу від 04.04.2023 року №725 (а.с. 6).

Сторони не досягли згоди щодо утримання ОСОБА_4 , яка продовжує навчання.

З огляду на те, що ОСОБА_4 після досягнення повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів є обґрунтованими.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судом першої інстанції враховано те, що донька сторін навчається за державним замовленням. Також судом прийнято до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та відсутність відомостей про їх доходи.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції визнав за можливе частково задовольнити вимоги ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 12.05.2023 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання - 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з врахуванням наступного.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ч. 1, 3ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України дійшов вірного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів.

Висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги ст. 200 СК України, взяв до уваги, що ОСОБА_4 навчається за державним замовленням, а також обов`язок обох батьків щодо матеріального забезпечення повнолітньої доньки, у зв`язку з навчанням.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Доводи апеляційної скаргипро те, що судом не враховано, що відповідач є працездатним, офіційно працює, не має вад здоров`я, які б потребували додаткових витрат, у нього немає інших дітей, яким би він платив аліменти, непрацездатних родичів, які потребують утримання, а також відносно відповідача не здійснюються стягнення за виконавчими документами, майнове становище відповідача дозволяє йому забезпечити сплату аліментів без покладання на нього надмірного тягаря, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки на їх підтвердження суду позивачем не надано належних доказів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження майнового становища сторін, відомостей про їх доходи суду не надано.

При цьому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до незгоди ОСОБА_2 з визначеним судом розміром аліментів, однак така незгода не є беззаперечною підставою для скасування рішення суду.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

РішенняАвтозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов