Справа № 211/5519/23
Провадження № 2/211/384/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Менський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановленого рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.09.2014.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 18.08.2023 на його клопотання відділом виконавчої служби надано розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого за період з 2016 року по липень 2023 року сукупний розмір аліментів становить 187 779,43 грн. 11.01.2023 головним державним виконавцем Менського відділу ДВС винесена постанова про накладення штрафу на нього у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний дохід якої перевищує розмір відповідних платежів за три роки. Так, він з 05.04.2014 знаходиться у місцях позбавлення волі, де можливе працевлаштування виключно в залежності від замовлень та потреб установи, а у 2017 році взагалі була відсутня можливість працювати, така можливість з`явилася лише у 2019 році, після чого він почав працювати на договірних засадах. При необхідності потреби він залучається до робіт з поклейки конвертів, укладаючи договори з оплатою на особистий рахунок коштів за виконану роботу, однак регулярність таких робіт від нього не залежить. Кошти, що відраховуються за виконавчим документом, є мізерними порівняно із сумою щомісячних нарахувань, а відповідачка наразі вийшла заміж, має чудову роботу та достатньо заробітку для утримання дітей, а отже вона не потребує його виплат по виконавчому провадженню.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися.

Позивач відбуває покарання у ДУ « Менська виправна колонія № 91) .

Відповідач ОСОБА_2 до суду надала заяву , просить в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Менського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїзвернувся до суду із завою про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2014 року у справі № 404/5903/14-ц стягнуто аліменти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 27 грудня 2023 року продовжити стягнення у розмірі 1 / 4 частки на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття.

Сума боргу по аліментам станом на липень 2023 року складає 187 779,43 грн.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною другою статті 197 СК України встановлено право суду за позовом платника аліментів повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення (постанови Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 177/1090/18 (провадження № 61-7448св20) та від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц).

Особи, засуджені до позбавлення волі за вироком суду не звільняються від обов`язку сплачувати аліменти.

Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі Інструкцією про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 07 березня 2013 року № 396/5 (далі - Інструкція № 396/5).

Згідно частин 1, 2 статті 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Згідно довідки Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91» Міністерства юстиції України від 12.07.2023, засуджений ОСОБА_1 з 05.04.2014 по 20.01.2016 утримувався в Кіровоградському слідчому ізоляторі, з 20.01.2016 відбуває покарання в секторі максимального рівня безпеки ДУ «Менська виправна колонія (№91)». Кінець строку 11.09.2027.

13 листопада 2017 року ДУ «Менська виправна колонія (№91)» повідомила позивачу, що колонія може укладати трудові договори із засудженими тільки за наявними вакантними посадами згідно штатного розпису, однак на даний час в секторі максимального рівня безпеки установи відсутні вільні приміщення для облаштування виробничої майстерні. Тому за бажанням він може бути залучений до благоустрою сектору максимального рівня безпеки в рахунок двогодинних відпрацювань, звернувшись до начальника сектору максимального рівня безпеки.

Доказів такого звернення у період з 2017 року до 2019 року, матеріали справи не містять. 04 квітня 2019 року між ДУ «Менська виправна колонія (№91)» та ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір № 61 з терміном дії до 31.05.2019 на виконання у акті виконаних робіт певних видів робіт.

Аналогічні договори були укладені 08 лютого 2022 року та 05 січня 2023 року, тому виплати аліментів носили періодичний характер: квітень 2019 року, травень 2019 року, липень 2019 року, травень 2022 року та червень 2022 року, сума аліментів від 7,44 грн. до 173,29 грн. у місяць.

Відповідно до повідомлення указаної установи від 27.07.2023, на даний час в установі відведено спеціальне приміщення по виготовленню поштових конвертів у дільниці майстерні установи, договір із засудженим ОСОБА_1 укладено 05.01.2023.

Згідно розділу ІХ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, відповідно до статті 16 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ув`язнені за їх згодою та з дозволу слідчого або суду, що здійснюють кримінальне провадження, можуть залучатися до праці в межах території СІЗО, що охороняється, у майстернях та робочих камерах із забезпеченням вимог ізоляції та роздільного тримання ув`язнених, правил техніки безпеки під час виконання робіт, норм санітарії та гігієни. З цією метою у майстернях та робочих камерах вивішуються протипожежні правила, правила техніки безпеки та витяги із Закону України «Про охорону праці», а до робіт допускаються лише ув`язнені, які пройшли медичне обстеження. Ув`язнені, що виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення. Залучення ув`язнених до праці та організація виробничої діяльності майстерні здійснюються відповідно до Положення про майстерню установи виконання покарань, слідчого ізолятора, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 березня 2012 року № 442/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 березня 2012 року за № 437/20750 (із змінами).

Відомостей про звернення ОСОБА_1 до начальника Кіровоградського СІЗО із заявою щодо працевлаштування з метою отримання доходу, у період його перебування з 05.04.2014 по 20.01.2016 матеріали справи не містять, не надано таких доказів і позивачем.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки перебування боржника у місцях позбавлення волі не являється істотною обставиною в розумінні частини другої статті 197 СК України підставою для звільнення його від сплати аліментів.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що звернення позивача до суду із вказаним позовом зумовлене винесенням державним виконавцем постанови про накладення штрафу у зв`язку з умисним ухиленням його від сплати аліментів, що не позбавляє його права звернутися до суду із відповідною скаргою на дії державного виконавця у разі незгоди із прийнятим останнім рішенням відносно нього.

Крім того, позивач має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру стягуваних з нього рішенням суду аліментів.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки ухвалою суду від 19 вересня 2023 року позивач звільнений від сплати судового збору, у задоволенні вимог відмовлено, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. 197 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С. В. Ткаченко