Єдиний унікальний номер судової справи:490/4676/21
Провадження №22-ц/812/1038/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Миколаїв справа № 490/4676/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Травкіною В.Р.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області Кіцюби В.В.,

представника відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області Бурлака О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Герцуном Віктором Степановичем, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року, ухвалене у складі головуючого судді Чулупа О.С., за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

14 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_2 позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» грошових коштів в сумі 100 000 грн залишені без розгляду.
Ухвалою того ж суду від 19 листопада 2021 року за заявою позивачки залучено до участі у справі в якості співвідповідача 2-гий Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 15 вересня 2019 року на 126 кілометрі автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталась дорожньо-транспортна пригода.
Водій ОСОБА_3 , який був співробітником УДСНС, керуючи автомобілем КАМАЗ-43253, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Головному управлінню Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, грубо порушивши правила дорожнього руху при виїзді на головну дорогу, скоїв наїзд на автомобіль марки Peugeot Boxer, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, в результаті чого було завдано позивачу значних матеріальних, фізичних та моральних збитків.
Позивач вказувала, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль КАМАЗ, що належить ГУ ДСНС, мав страховий поліс № АО/0187379 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхової компанії ТДВ «СК «Гардіан».
Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно з висновком звіту незалежного експерта № 370/03-21 від 05 березня 2021 року вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу Peugeot Boxer, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 291 513 грн 32 коп. Ринкова вартість автомобіля 291513,32 грн, вартість відновлювального ремонту 303647,37 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 169 222,36 грн.
06 серпня 2021 року страхова компанія відшкодувала позивачу частину вартості заподіяних збитків у розмірі 100 000 грн у відповідності до страхового полісу відповідача.
Крім того, позивач вказувала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральної шкоди, яка полягала в тому, що під час ДТП вона зазнала фізичного болю та страждань (отримала травму голови, мала постійні головні болі). Також позивач зазнала душевних страждань та переживань пов`язаних з тривалим хвилюванням за зрив виконання договорів у бізнесі, оскільки позивач змушена постійно наймати транспортні засоби, нести додаткові фінансові витрати та отримувати менший дохід.
Посилаючись на викладене, уточнюючи позовні вимоги, позивач остаточно просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку відшкодування за заподіяну шкоду джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 297 613 грн 32 коп., в тому числі: за шкоду завдану майну (на відновлення пошкодженого транспортного засобу) 191 513 грн 32 коп., відшкодування вимушених витрат на лікування та медичне обстеження 2400 грн, відшкодування витрат, пов`язаних з транспортуванням пошкодженого майна (вартість евакуатора) 1200 грн, відшкодування вартості послуг експерта, що проводив оцінку вартості нанесених збитків 2500 грн, відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач - Головне управління ДСНС України Миколаївській області посилався, як на те, що є неналежним відповідачем, так і недоведеність позову.
Відповідач - 2-гий Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайної ситуації у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 3600 грн матеріальної шкоди та 12 500 грн, як компенсацію моральної шкоди.
В решті вимог відмовлено.
Висновок суду мотивовано тим, що автомобіль позивача «Peugeot Boxer» реєстраційний номер НОМЕР_2 відновлено у 2021 році. Позивач не надав суду доказів того, яку величину склала вартість матеріалів і робіт, витрачених на відновлення автомобіля.
Врахувавши те, що страховиком позивачу було відшкодовано збитки в розмірі 100 000 грн, суд дійшов висновку, що позивач не довів ту обставину, що розмір збитків перевищив розмір страхового відшкодування, і що різницю між фактичними затратами і страховим відшкодування слід стягнути із заподіювача шкоди. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків, пов`язаних із пошкодженням автомобіля слід відмовити.
Встановивши, що внаслідок ДТП, що відбулася 15 вересня 2019 року за участю працівника 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайної ситуації у Миколаївській області, позивач понесла витрати на медичне обстеження, вартістю 2 400 грн., та евакуацію транспортного засобу 1200 грн, суд вважав, що ці витрати позивача слід стягнути з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайної ситуації у Миколаївській області.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, суд, враховуючи принципи розумності та справедливості, дійшов до висновку про часткове задоволення вимог про компенсацію моральної шкоди, оскільки лікування позивача тривало короткий період часу (7 діб) та ушкодження здоров`я внаслідок ДТП не викликало довготривалих (віддалених) наслідків. Розмір компенсації за моральну шкоду пов`язану із завданням шкоди здоров`ю позивача суд прийняв за вартість бюджетного санаторно-курортного лікування 1 особи в кількості 14 днів, що складає мінімально 12500 грн.
Щодо компенсації моральної шкоди пов`язаної із неможливістю використовувати автомобіль у повсякденній діяльності позивача, то суд зазначив наступне. Позивачем суду не надано докази того, які ж заходи вживала позивач для нівелювання змін в організації способу життя позивача спричинені раптовою відсутністю транспортного засобу внаслідок пошкодження такого в ДТП та неможливістю використовувати автомобіль у повсякденній діяльності, як ці заходи вплинули та чи викликали душевні страждання, яка міра глибини душевних страждань у разі наявності таких. За такого суд прийшов до висновку, що в цій частині вимог з цих підстав про компенсацію моральної шкоди слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Герцуном В.С., посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні матеріальної та моральної шкоди за пошкодження майна скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначала, що суд першої інстанції проігнорував вимоги статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не врахував висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23) та постанові Верхового Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №205/1314/16-ц.

Також зазначала, що суд задовольнив позов про стягнення моральної шкоди лише за отримані потерпілою тілесні ушкодження. Щодо пошкодження майна потерпілої, яка біля двох років не могла користуватись своєю власністю, то суд відмовив за недоведеністю. Суд не врахував, що сам факт пошкодження майна спричиняє моральну шкоду власнику, а вже розмір компенсації пов`язується з іншими, наведеними в позові обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач - 2-гий Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Герцун В.С. підтримав доводи та вимоги апеляційної інстанції, посилаючись на те, що з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача - Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області Кіцюба В.В. та представник відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області Бурлака О.С., заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзивах на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 вересня 2019 року о 13 годині 40 хвилин на 126 км. а/д «Одеса-Мелітополь - Новоазовськ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу ОСОБА_2 на праві власності транспортного засобу Peugeot Boxer реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , та транспортного засобу КАМАЗ-43253, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті даного ДТП водій ОСОБА_3 та пасажир транспортного засобу Peugeot Boxer реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримали тілесні пошкодження та автомобілі отримали механічні пошкодження.

За даним фактом, 15 вересня 2020 року Миколаївським відділенням поліції Очаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Миколаївського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Кукіна В.В. від 17 грудня 2020 року вищевказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КК України, копії матеріалів кримінального провадження направлено до Управління патрульної поліції в Миколаївської області для притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Постанова мотивована тим, що причиною дорожньо - транспортної пригоди стали порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.8, 10.1, дорожнього знаку 2.1 п.33 ПДР та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, і як наслідок, призвели до спричинення пасажиру автомобіля Peugeot Boxer реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

05 січня 2021 стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 532488, відповідно до якого ОСОБА_3 15 вересня 2019 року о 13 год. 40 хв. на 126 км, а/д «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» керував транспортним засобом автомобілем «Камаз 43253» державний номерний знак НОМЕР_1 з клеверного мосту в напрямку с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області почав маневр повороту наліво для в`їзду в с. Весняне, не впевнившись в безпеці свого маневру здійснив зіткнення з транспортним засобом Peugeot Boxer, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в напрямку м. Одеса, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року у справі № 945/84/21 ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 червня 2021 року постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року скасовано. Визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 КпАП України (т. 1 а.с. 8 -11, 122-126).

Згідно витягу із наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 11 вересня 2017 року ОСОБА_3 прийнято на службу та зараховано в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій на посаду старшого водія 19 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Миколаївській області з 11 вересня 2017 року.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП, а тому не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності і взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме дії водія ОСОБА_3 , які виявилися у порушенні Правил дорожнього руху України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, внаслідок чого автомобілі «Камаз 43253» державний номерний знак НОМЕР_1 і Peugeot Boxer, д.р.н. НОМЕР_2 отримали механічні пошкодження, що є підставою для покладення саме на 2-ий Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої його працівником шкоди, тоді як позовні вимоги до іншого відповідача, який є неналежним відповідачем, є безпідставними.

Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції та сторони не оспорювали.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною другою цієї статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. цього 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи вищевикладене, у разі встановлення судом, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищує його вартість на момент ДТП, тобто ремонт є економічно необґрунтованим, то стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди завданої майну (на відновлення пошкодженого транспортного засобу) в розмірі 191 513 грн 32 коп., суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача Peugeot Boxer, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відновлено у 2021 році. Позивач не надав суду доказів того, яку величину склала вартість матеріалів і робіт, витрачених на відновлення автомобіля.

Врахувавши те, що страховиком позивачу було відшкодовано збитки в розмірі 100000 грн, суд дійшов висновку, що позивач не довів ту обставину, що розмір збитків перевищив розмір страхового відшкодування, і що різницю між фактичними затратами і страховим відшкодування слід стягнути із заподіювача шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Судом установлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26 червня 2018 року право власності на автомобіль «Peugeot Boxer», д.р.н. НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до поліса № АО/0187379 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник: 19 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, страховик ТДВ «СК «Гардіан», забезпечений транспортний засіб КАМАЗ 43253, номерний знак НОМЕР_1 , страхова за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200 000 грн, за шкоду заподіяну майну 100 000 грн, франшиза - 0.

Із товарного чека від 15 вересня 2019 року видно, що ОСОБА_2 сплатила кошти за евакуацію транспортного засобу Peugeot Boxer, д.р.н. НОМЕР_2 в розмірі 1200 грн.

Згідно товарного чеку від 16 вересня 2019 року ОСОБА_2 сплатила кошти за КТ головного мозку в розмірі 2400 грн.

Із виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7372/852 слідує, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 17 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року з діагнозом «Забій головного мозку середньої важкості з контузійними вогнищами в лобній долі з права».

Відповідно до листа від 09 серпня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб Peugeot Boxer, р.н. НОМЕР_2 ) в розмірі 100 000 грн (платіжне доручення №19024 від 06 серпня 2021 року).

Згідно звіту № 370/03-21 від 05 березня 2021 року, який складений оцінювачем ОСОБА_6 , вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу Peugeot Boxer, д.р.н. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки, становить 291 513 грн 32 коп. Ринкова вартість автомобіля 291 513,32 грн, вартість відновлювального ремонту 303 647,37 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 169 222,36 грн.

Допитаний в судовому засіданні судом першої інстанції свідок ОСОБА_6 (виконавець оцінки вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яка була проведена 05 березня 2021 року) пояснив суду, що ремонт автомобіля є економічно недоцільним. Під час проведення оцінки встановлено, що вартість відновлювального ремонту є більшою за вартість автомобіля.

Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу № 23-1127 від 15 серпня 2023 року сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Peugeot Boxer д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням факторів викладених в дослідницькій частині складає 216 727,13 грн. Розрахована середньоринкова вартість досліджуваного ТЗ на момент ДТП складає 216 727 грн 13 коп.

Експертом зазначено, що розрахована в звіті №370/03-21 ринкова вартість КТЗ в розмірі 291513 грн 32 коп. визначена на момент огляду - березень 2021 року.

Отже, звітом № 370/03-21 оцінювача ОСОБА_6 та висновком експерта № 23-1127 встановлено, що вартість відновлювального ремонту є економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП.

За таких обставин, транспортний засіб Peugeot Boxer д.н.з. НОМЕР_2 вважається знищеним, а тому його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Колегія суддів вважає, що фактичний ремонт пошкодженого автомобіля Peugeot Boxer, який вважається фізично знищеним, не є підставою для відмови у відшкодуванні позивачу шкоди завданої майну на підставі пункту 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно приписів частини третьої статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд увід 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21) зазначено, що: «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, в інтересах здійснення завдань правосуддя, які полягають у справедливому, неупередженому здійсненні правосуддя з метою ефективного захисту порушених прав, відповідно до вимог частин першої та другої статті 367 ЦПК України, з метою перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дослідження доказів, що стосуються фактів, на які посилався позивач в апеляційній скарзі, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, вважав за можливе задовольнити клопотання представника позивача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи звіту №37001/03-21 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, складеного оцінювачем ОСОБА_6 20 липня 2024 року, яке отримано позивачем після ухвалення рішення на його звернення в липні 2024 року, оскільки, як зазначив представник, до цього, суд йому відмовив викликати в судове засідання спеціаліста та експерта для надання пояснень з приводу, як розраховувались збитки позивача та проведенні елементарних математичних дій з цифрами, які були встановлені спеціалістом та експертом, для встановлення збитків позивача з урахуванням вимог ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні заявлених клопотань та призначив судову автотоварознавчу експертизу транспортного засобу, суд першої інстанції не звернув увагу на предмет доказування у даній справі.

Відповідно до вказаного звіту №37001/03-21 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Peugeot Boxer реєстраційний номер НОМЕР_2 після пошкодження становить 47 504, 77 грн. (216 727,13 грн -169 222,36 грн).

Належних доказів іншої вартості автомобіля після ДТП матеріали справи не містять.

Як зазначено у висновку експерта № 23-1127 від 15 серпня 2023 року ринкова вартість автомобіля на дату до вчинення ДТП (на момент пошкодження) складала 216 727,13 грн.

Розрахована в звіті №370/03-21 ринкова вартість КТЗ в розмірі 291513 грн 32 коп. розрахована на момент огляду - березень 2021 року.

Таким чином, фактичний розмір завданої позивачу шкоди внаслідок пошкодження у ДТП його автомобіля становить 169 222 грн 36 коп. (216 727,13 грн - 47 504, 77 грн).

Цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А0/0187379 з лімітом відповідальності за майнову шкоду 100 000грн., франшизою - 0 грн.

Відповідно до листа від 09 серпня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб PEUGEOT-BOXER р.н. НОМЕР_2 ) в розмірі 100 000 грн (платіжне доручення №19024 від 06 серпня 2021 року).

В силу положень статті 1194 ЦК України сума матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 мала бути зменшена на суму страхового ліміту 100 000,00 грн., а отже до стягнення з відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь позивача підлягала сума в розмірі 69 222 грн 36 коп.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково у даній справі врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), оскільки висновки щодо застосування норм права, що містяться у цій постанові суду касаційної інстанції не є подібними до правовідносин у даній справі, що переглядається, фактичні обставини, встановлені судом в цій справі, відрізняються від обставин встановлених у справі № 753/19288/14-ц.

У справі № 753/19288/14-ц не встановлено обставин того, що пошкоджений транспортний засіб вважався знищеним.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки, то на підставі пункту 4 частини першої 376 ЦПК України рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди завданої майну підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо компенсації відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у компенсації моральної шкоди пов`язаної із неможливістю використовувати автомобіль у повсякденній діяльності позивача, суд виходив з того, що позивачка не надала доказів того, які ж заходи вона вживала для нівелювання змін в організації способу її життя спричинені раптовою відсутністю транспортного засобу внаслідок пошкодження такого в ДТП та неможливістю використовувати автомобіль у повсякденній діяльності, як ці заходи вплинули та чи викликали душевні страждання, яка міра глибини душевних страждань у разі наявності таких.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку пошкодженням транспортного засобу з вини працівника відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, оскільки пошкодження транспортного засобу призвело до душевних страждань та переживань позивача, вимушених змін в повсякденному житті у зв`язку з неможливістю позивача використовувати автомобіль та додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення позивача можливості користуватися транспортним засобом, колегія суддів вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу є компенсація у 7 500 грн.

За такого вбачаються підстави для зміни рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Аналіз змісту доводів та вимог апеляційної скарги дає підстави для висновку, що судове рішення не оскаржується в частині вирішення інших позовних вимог, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору за подання позову у сумі 3976 грн 14 коп. Ціна позову 397 613 грн 32 коп.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_2 позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» грошових коштів в сумі 100 000 грн залишені без розгляду.

Позов задоволено частково в розмірі 92 822 грн 36 коп.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог з відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь позивача підлягає стягненню 1232 грн 60 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 з відповідача 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1140 грн 13 коп. за апеляційну скаргу пропорційно до її задоволення на користь ОСОБА_2 .

Позивачем при подачі апеляційної скарги було переплачено судовий збір в розмірі 793 грн 30 коп., які підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Герцуном Віктором Степановичем, задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області про відшкодування шкоди завданої майну скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди завданої майну 69 222 (шістдесят дев`ять тисяч двісті двадцять дві) грн 36 коп.

Рішення в частині стягнення з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 компенсації моральної шкоди змінити, збільшивши її розмір з 12 500 грн до 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 1232 грн 60 коп.

Стягнути з 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь ОСОБА_7 відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 1140 грн 13 коп.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету, надмірно сплачений на р/р: UA0014478, отримувач: Миколаїв. ГУК/тг м.Миколаїв/22030101, код отримувача: 37992030, надавач платних послуг отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), судовий збір в сумі 793 грн 30 коп., згідно квитанції про сплату №4127-1568-4294-6819 від 04 червня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 17 вересня 2024 року.