Справа № 161/1469/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/912/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

державного виконавця Данилевич Л. І.,

представника стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмили Іванівни про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л. І. звернулася в суд з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами. Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 14 березня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, у цивільній справі № 161/1469/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ «Ощадбанк» 723 499,78 грн кредитної заборгованості та по 1 147 грн судових витрат по справі. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності володіє квартирою АДРЕСА_1 .

Покликаючись на зазначені обставини та з метою проведення подальших виконавчих дій щодо реалізації майна, державний виконавець просила суд визначити розмір частки у спільному майні боржника ОСОБА_2 , а саме частку у квартирі АДРЕСА_1 , якою останній спільно володіє з іншими співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2024 року у цій справі подання задоволено.

Постановлено визначити, що ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частка квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, законний представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції про визначення частки майна боржника в майні, яким він спільно володіє з іншими особами, скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача ОСОБА_1 зазначила, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просила апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Державний виконавець Данилевич Л. І. у відзиві на апеляційну скаргу просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 .

У судовому засіданні державний виконавець ОСОБА_7 та представник стягувача ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_5 заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2013 року в цивільній справі № 161/1469/13-ц ухвалено стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь АТ «Ощадбанк» солідарно 723 499,78 грн кредитної заборгованості та по 1 147 грн судових витрат по справі (а. с. 16-18).

15 серпня 2014 року на примусове виконання ухваленого судового рішення Першим ВДВС Луцького МУЮ, правонаступником якого є Відділ ДВС, стосовно боржника ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 44409284 на підставі виконавчого листа, виданого 29 квітня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а. с. 3-5).

При здійсненні виконавчого провадження № 44409284 щодо боржника ОСОБА_2 було встановлено, що будь-які грошові активи та доходи у боржника відсутні, рухоме майно за ним не зареєстровано.

Також судом встановлено, що за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , співвласниками якої також є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 03 грудня 2006 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25 січня 2024 року (а. с. 8-10).

Відповідно до частини 1 статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено статтею 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

В пункті 12 своєї постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Відповідно до частини 2 статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що частка боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності з іншими особами на квартиру АДРЕСА_1 складає 1/3 частину, оскільки зазначена квартира на праві спільної сумісної власності належить трьом особам.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для подальшого вирішення виконавцем питання про можливе звернення стягнення на цю частку. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Крім того задоволення подання державного виконавця не порушує прав інших співвласників квартири, оскільки за ними залишається право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно.

Щодо доводів апеляційної скарги про залучення до участі в справі Органу опіки та піклування Луцької міської ради колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 та підпункту 4.7 пункту 4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім?ї та молоді, Міністерства охорони здоров?я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

Опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових.

Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов`язань тощо.

Органи опіки та піклування мають право, якщо це потрібно для захисту інтересів підопічних, обмежувати право одного з батьків або опікуна (піклувальника) розпоряджатися вкладом, внесеним будь-ким на ім`я підопічного.

Оскільки суд у справі, що переглядається, розглядав подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, а не вирішував спір щодо майна недієздатного боржника ОСОБА_2 , підстав для залучення до участі у цій справі Органу опіки та піклування Луцької міської ради не має.

Окрім того опікуном недієздатного ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_5 , яка реалізувала своє право на подання своїх письмових заперечень з приводу заявлених вимог.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання старшого державного виконавця ВДВС у місті Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л. І. про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності, у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність судового рішення.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді