Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/555/24
Провадження № 2-о/499/43/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Тимчука Р.М., за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в селищі Іванівка Березівського району Одеської області справу №499/555/24 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дабіжа Олена Анатоліївна, зацікавлена особа 1- ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_4 , заінтересована особа 3-Міністерство оборони України, заінтересована особа 4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з заявоюпро встановлення фактуперебування особи на утриманні, зацікавлена особа 1- ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_4 , заінтересована особа 3-Міністерство оборони України, заінтересована особа 4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_5 який був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . 28 вересня 2023 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, ОСОБА_5 одержав проникаюче осколкове поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органі, яке призвело до смерті.
ОСОБА_1 проживала разом із своїм батьком, ОСОБА_5 , а також після набуття повноліття перебувала на повному його утримані у зв`язку із навчанням та через необхідність ведення домашнього господарства.
Згідно довідки №313 від 25 жовтня 2023 року, до складу сім`ї померлого ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав за адресою АДРЕСА_1 , входили: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Також, час від часу разом із ОСОБА_5 проживав його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зокрема, останні 4 місяці, що передували смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_3 постійно проживав разом із своєю сестрою та перебував під її опікою.
Таким чином, у зв`язку із необхідністю доглядати та опікуватися молодшими братами, а також вести домашнє господарство, ОСОБА_1 фактично перебувала на утриманні її батька ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 перебувала на фактичному утримані свого батька, нині померлого, ОСОБА_5 , оскільки опікувалася його сином та племінником, займалася їх вихованням, вела щоденний побут сім`ї та всі господарські справи.
Так, після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 фактично позбавлена засобів існування, оскільки вона змушена продовжувати опікуватися дітьми та вести домашнє господарство.
Встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Заявниця та її представник у судовому засіданні на своїх вимогах наполягали, заявляла клопотання про допит свідків, просила задовольнити її вимоги. Крім того в судовому засіданні заявницею долучено відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якої документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання для долучення документів, що дають право на отримання допомоги, зокрема судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі. Також в судовому засіданні учтонила заявлену вимогу та просила суд встановити факт перебування заявниці на утриманні її батька саме на час його загибелі.
Зацікавлена особа 1- ОСОБА_2 у судове засідання з`явилася, не заперечує проти задоволення заявлених вимог, та зазначила щоб ОСОБА_1 отримала те, що їй передбачено законом.
Заінтересована особа 2- законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , також не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 .
Заінтересована особа 3-Міністерство оборони України, в особі представника заперечували проти задоволення заяви та подали клопотання про залишення даної заяви без розгляду, обґрунтовуючи її тим, що Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , на утриманні ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже існує спір про право, тому заяву слід залишити без розгляду, також просили відмовити у задоволенні заяви.
Заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явилися хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Своїх письмових пояснень чи заперечень щодо заявлених вимог не надали.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, встановивши зазначені факти та обставини прийшов до наступного.
Щодо клопотання заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду та даючи оцінку доводам представника Міністерства оборони України, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних корм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до цього суд враховує висновок ,зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 згідно якої Верховним судом встановлено наступне:
103. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
104. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
105. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
106. При цьому між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
107. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
108. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.
Отже застосовуючи даний висновок Верховного суду, суд вважає, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про правона отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Крім того представником Міністерства оборони України не зазначено жодної підстави та взагалі не викладено суть, що своїх заперечень проти задоволення даної заяви, та не зазначили в чому саме полягає їх спір про право між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 .
Також судом було досліджено письмову відповідь Березівського РТЦК згідно якого, заявниці не відмовлено у виплаті, а документи її повернуті для доопрацювання, та згідно цього листа вбачається необхідність додати відповідні докази, зокрема рішення про встановлення факту перебування на утриманні.
Отже судом не встановлено та не вбачається взагалі наявність будь якого спору про цивільне право ОСОБА_1 .
Слід також зазначити, що заінтересовані особи ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не надали суду жодних своїх заперечень проти заявлених вимог та жодна з цих осіб не повідомляли суду про наявний спір про право.
Навпаки судом встановлено, що заінтересовані особи ОСОБА_2 ОСОБА_4 , тобто це особи, які також мають право на отримання грошової допомоги, підтримали заяву ОСОБА_1 та вважають, що вона має право на отримання грошової допомоги.
Незгода заінтересованої особи представника Міністерства оборони України з доводами заявниці та звернення до суду з даною заявою не свідчить про наявність між ними спору про право цивільне, оскільки ОСОБА_1 має намір реалізувати передбачене законом право на отримання одноразової грошової допомоги.
Доказів того, що на таку допомогу та кошти претендують інші особи, матеріали справи не містять.
Крім того слід зазначити, що даний факт, що просить встановити заявниця має для неї юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення права на грошову допомогу;встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки як зазначалось судом жодна із заінтересованих осіб , окрім Міністерства оборони України не заявляли про наявність спору про право та судом цього не встановлено. Проте Міністерство оборони України не є суб`єктом спірних відносин між ОСОБА_1 у вирішенні питання про встановлення факту перебування особи на утриманні;заявниця ОСОБА_1 не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує даний факт; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту перебування на утриманні.
Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення даної заяви без розгляду та вважає клопотання про залишення позову без розгляду не обґрунтоване.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За змістом ст.315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
Судом за результатами розгляду справи на підставі поданих документів, заслуханих пояснень учасників справи та показах допитаних свідків встановлено такі обставини та відповідні факти.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва пор народження.
ІНФОРМАЦІЯ_3 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, ОСОБА_5 одержав проникаюче осколкове поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, яке призвело до смерті, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
ОСОБА_1 проживала разом із своїм батьком, ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області від 25.10.2023 року №313.
ОСОБА_1 проживала разом із своїм батьком, ОСОБА_5 , а також після набуття повноліття перебувала на повному його утримані у зв`язку із навчанням та через необхідність ведення домашнього господарства.
Саме факт перебування на утриманні батька ОСОБА_5 до дня його смерті заявниця ОСОБА_1 просить встановити суд, та він є предметом розгляду цієї заяви.
Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечувала проти зазначеного факту.
Законний представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила суду, що була дружиною померлого та у них є спільна дитина, за якою саме ОСОБА_1 приглядає у її відсутність, та вона підтверджує, що дійсно померлий ОСОБА_5 утримував свою повнолітню доньку ОСОБА_1 , надавав їй кошти для існування.
Представник МОУ заперечував проти встановлення даного факту, посилався на відсутність доказів.
Допитані в судовому засідання свідки показали таке :
ОСОБА_6 повідомила, що знає заявницю близько 16-17 років та ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою її онука. Звернула увагу суду, що ОСОБА_1 могла працювати в м.Одесі, але сам батько ОСОБА_5 просив її залишитись дома та доглядати по господарству та за дітьми. ОСОБА_1 доглядала за її підопічним ОСОБА_7 , який був сиротою та виявив бажання проживати зі своїм дядьком ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_1 . Свідок зазначила, що ОСОБА_5 утримував ОСОБА_1 та допомагав племіннику, оскільки наполягав на тій обставині, щоб дочка його не працювала а була дома по господарству та зобов`язувався їх утримувати. До призову на службу ОСОБА_5 також мав добрий дохід, так як був дальнобійником. Зазначила, що останні місяці сім`я жила тільки за його рахунок, даний факт їй відомий , так як вона дуже часто приходила до сім`ї, кожні вихідні, та вона все чула та бачила як ОСОБА_5 говорив, щоб донька сиділа вдома, а він її забезпечить. Повідомила, що будь якого доходу ОСОБА_1 мати не могла, оскільки весь свій час буда вдома та гляділа дітей (готувала їжу, прибирала, робила уроки, та іншу по господарству).
ОСОБА_8 повідомив суду, що знає ОСОБА_1 ще зі школи, за декілька років до війни вона почала проживати разом з батьком, доглядала за племінником ОСОБА_5 який з ними також проживав та періодично за його малолітнім сином ОСОБА_3 . Особисто був присутній при телефонних розмовах, коли батько запитував ОСОБА_1 , чи отримала вона кошти які він їй перевів, та чи потрібні їй ще кошти, та неодноразово був присутній як ОСОБА_5 приїзжаючи у відпустку зі служби залишав ОСОБА_1 кошти та існування та проживання їй. Наскільки йому відомо кошти які давав батько заявниці були єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 .
ОСОБА_9 повідомив, що був товаришем покійного , зазначає, що ОСОБА_5 постійно працював, добре заробляв та фінансово забезпечував та утримував свою сім`ю, родину в тому числі доньку ОСОБА_1 .
Також судом дослідилася та береться до уваги довідка Форма ОК-5 «індивідуальні відомості про застраховану особу», з якої вбачається, що доходів ОСОБА_1 не мала.
Відсутність будь яких доходів у ОСОБА_1 від червня 2015 року підтверджується у відповіді на адвокатський запит №1500-0703-8/77906 від 23 травня 2024 року, де зазначено, що у період з 10 червня 2015 року по 31 травня 2024 року відомості до реєстру застрахованих осіб за ОСОБА_1 , не надходило.
Так, згідно довідки №313 від 25 жовтня 2023 року, до складу сім`ї померлого ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав за адресою АДРЕСА_1 , входили: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що є належним доказом саме тієї обставини, що ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_5 .
Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування особи на утриманні.
Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Щодо перебування особи на утриманні, то повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.
При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Відповідно до положень статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що заявниця на протязі тривалого часу до моменту смерті свого батька ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами та показами свідків, поясненнями самої заявниці, а також поясненнями заінтересованих осіб ОСОБА_4 , з яких встановлено, що протягом останніх років ОСОБА_1 не мала місця роботи, не отримувала будь який інший вид доходу чи будь які інші соціальні виплати, основним джерелом доходу сім`ї була заробітна плата її батька ОСОБА_5 , який був військовослужбовцем, та який повністю забезпечував свою сім`ю, в тому числі доньку ОСОБА_1 до дня своєї смерті, та поясненнями ОСОБА_2 , яка вважає, що ОСОБА_1 повинна отримати належне їй по закону та не заперечує даний факт, щодо перебування заявниці на утриманні. З показів свідків вбачається, що без опіки та коштів батька заявниця не змогла б прожити, він її дійсно утримував її як члена своєї сім`ї та як доньку, яка не мала свого доходу.
З огляду на вище встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає встановленню.
При цьому суд зазначає, що встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для отримання відповідних грошових виплат. В іншому, окрім судового, порядку встановити такі факти заявниця не має можливості, у зв`язку із чим звернулася до суду.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В той же час, суд з огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що заявниця перебувала на утриманні свого батька до моменту загибелі останнього як військовослужбовця.
Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого батька, який був військовослужбовцем ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З огляду на вище встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що факт перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає встановленню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 247, 264, 265, 315 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дабіжа Олена Анатоліївна, зацікавлена особа 1- ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_4 , заінтересована особа 3-Міністерство оборони України, заінтересована особа 4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на утриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2
Заінтересована особа:
ОСОБА_2 адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3
Заінтересована особа:
ОСОБА_4 адреса АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_4
Заінтересована особа:
Міністерство оборони України адреса 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6
Заінтересована особа:
ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса 65044, м. Одеса, вул.

СуддяРуслан ТИМЧУК