ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 вересня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4708/24

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1351/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 19 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,-

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу, стягнутих відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду від 03.09.2012 у справі №1007/8893/2012;

- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 01.06.2024 донька постійно з ним проживає і знаходиться на його утриманні. Відповідачка коштів на утримання ОСОБА_4 не дає.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів направлено за підсудністю до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з огляду на положення ч. 2, 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір підсудності, оскільки однією із заявлених ним вимог є стягнення аліментів з відповідача.

Наголошує, що дана справа про звільнення від сплати аліментів і стягнення аліментів підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області, а судом не враховано наявності позовної вимоги про стягнення аліментів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керуючись положеннями частини першої статті 27 ЦПК України, виходив із того, що справа не підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 із вимогою про звільнення від сплати аліментів одночасно заявив вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка є донькою позивача та відповідачки, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.

Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , що відноситься до Талалаївської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області.

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність), зокрема, частина перша статті 28 ЦПК України передбачає, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Отже, за змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про стягнення аліментів можуть бути подані як за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача, так і за зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача за вибором останнього.

При цьому право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачу, а суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Ураховуючи те, що у даній справі цивільним процесуальним законодавством надано позивачу право обирати суд, до якого він має намір подати позовну заяву про стягнення аліментів, ОСОБА_1 скориставшись таким правом, звернувся до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Так, вимоги до позовної заяви встановлені у ст. 175 ЦПК України. Зокрема, у позовній заяві позивач зазначає місце свого проживання (перебування).

З дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив адресу свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини восьмої статті 187 ЦПК України при відкритті провадження суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Суд першої інстанції скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру з метою з`ясування місця реєстрації відповідачки ОСОБА_2 для застосування правил загальної підсудності.

Разом із тим, за наведених обставин у разі наявності у суду сумніву щодо підсудності даної справи Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області з урахуванням положень ч.1 ст. 28 ЦПК України суд також мав відправити запит до Єдиного демографічного реєстру щодо підтвердження місця реєстрації позивача.

До позовної заяви позивачем додана фотокопія його паспорту (а.с. 4), в якій на сторінці 12 міститься штамп про зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю на розгляд до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на суд щодо своїх прав, інтересів, свобод та/або обов`язків, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо передачі позовної заяви за підсудністю на розгляд до іншого суду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2024 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко