КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, який мотивувало тим, що ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Так, 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. А також визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Позивач вказував, що оскільки після розміщення повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на його адресу жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідачів не надходило, то відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважаються такими, що отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору.

Відповідно до вказаного договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води, а відповідачі в свою чергу зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць та застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Однак, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порушення умов Договору та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2023 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у них утворилась заборгованість у розмірі 34 449,02 грн.

Крім того, позивач вказує, що у відповідачів по справі наявна також заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 117,57 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 34 566,59 грн.

Також зазначено, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 3 557,87 грн та інфляційні втрати у розмірі 21 546,49 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 767,57 грн.

14 лютого 2024 року представником ПрАТ «АК «Київводоканал» - Дяченко В.Є. подано заяву в якій остання просила закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості на суму 6 339,10 грн та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 28 227,49 грн, інфляційні втрати в розмірі 17 767,57 грн та 3% річних у розмірі 3 557,87 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. Зазначила, що відповідачі після звернення до суду сплатили заборгованість у розмірі 6 339,10 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» частково задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість у розмірі 28 227,49 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині незадоволених вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, ПрАТ «АК «Київводоканал» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» три відсотки річних у розмірі 3 557,87 грн та інфляційні втрати у розмірі 17 767,57 грн.

Судом не враховано, що станом на 01 грудня 2016 року у відповідачів утворилась заборгованість за спожиті послуги у розмірі 6 481,45 у зв`язку із чим було здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість за минулий період.

Апелянт наголошує, що ним надано деталізований розрахунок заборгованості з якого вбачається початкова дата прострочення, кінцева дата прострочення, сукупний індекс інфляції за період прострочення, кількість днів прострочення, а отже можна перевірити правильність нарахування, який відповідачами не спростовано.

Також зазначає, що суд не виконав свій процесуальний обов`язок, а саме не перевірив в розрахунку заборгованості правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, не здійснив свій розрахунок.

Звертає увагу, що ним було долучено до матеріалів справи заяву, в який він просив закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості на суму 6 339,10 грн у зв`язку із оплатою. Проте, матеріали справи не містять клопотання чи заяви зі сторони позивача, яким просило зменшити розмір позовних вимог, як зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Також просить врахувати, що позивачем при підготовки справи до судового розгляду вчинялись дії пов`язані із отриманням інформації Державного реєстру речових прав на майно щодо власника квартири.

Враховуючи вищевикладене, ПрАТ «АК «Київводоканал» просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задовольнити повністю. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення по квартири АДРЕСА_1 , які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал».

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до довідки директора ПрАТ «АК «Київводоканал» від 17 липня 2023 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 31 травня 2023 року обліковується заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» по о/р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 34 449,02 грн та плата за абонентське обслуговування 117, 57 грн.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2016 року по травень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 числиться заборгованість за надані послуги у розмірі 34 566,59 грн, із яких 28227,49 грн. заборгованість з послуг по водопостачанню та водовідведенню, а також інфляційні втрати - 17 767,57 грн, три відсотки річних - 3 557,87 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи обґрунтованими доводи позивача в частині несплачених комунальних послуг в розмірі 28227,49 грн., як заборгованість з послуг по водопостачанню та водовідведенню суд виходив із їх обґрунтованості доведенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, мотивував своє рішення тим, що розрахунок позивача суд вважав неналежним розрахунком сум інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки такий не відповідає нормам цивільного законодавства, хоч представником позивача додано таблицю розрахунку боргу, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за 2016-2023 роки по кв. АДРЕСА_1 однак вона не містить деталізованого розрахунку нарахувань, що унеможливлює перевірку даних нарахувань.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апелянта щодо неправильності висновків суду в частині відмови у стягненні трьох відсотків річних та інфляційних втрат не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Виходячи з визначеннями, наданим у пунктах 2, 6, 13 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) може бути індивідуальний або колективний.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положень пунктів 1, 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Схожі за змістом норми були закріплені у статтях 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 2004 року.

Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (втратили чинність 1 травня 2022 року), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися ними. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі) що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать житлові послуги, що включають забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; а також комунальні послуги, що включають послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно отриманої судом першої інстанції в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України інформації про реєстрацію місця проживання особи від 08 серпня 2023 року № 97329775 та № 97329780 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , значиться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_1 у період із 06 вересня 1975 року по теперішній час та ОСОБА_2 у період із 18 липня 1975 року по теперішній час (а. с. 32,33).

Таким чином, зазначений доказ підтверджує, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , тобто є споживачами послуг, які надаються відповідачем як виконавцем даних послуг.

У зв`язку з вищезазначеним позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг від відповідачів у строки та порядку визначеному п. 5 ч. 2 ст. 7, та ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також відповідно до п. 3.1 умов Публічного договору ( оферти) про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових мереж) (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі реалізував своє право на пред`явлення позову до відповідачів про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат як до споживачів послуг, що надаються позивачем у справі.

Перевіривши наданий розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2016 року по травень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат не містить деталізованого розрахунку нарахувань.

Крім того, позивачем при здійсненні вказаного розрахунку було також враховано положення постанови Кабінету Міністрів України №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року, відповідно до якої з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Так, із надано розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не здійснювались нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат починаючи з лютого 2022 року.

Надані позивачем докази відповідають критеріям належності, допустимості та стосуються предмету доказування у даній справі.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачами оплати наданих послуг у строки визначені п. 5 ч. 2 ст. 7, та ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.3.1 Публічного договору матеріали справи не містять.

Доказів, що відповідачі не отримували житлово-комунальні послуги матеріали справи не містять.

Також у справі відсутні докази того, що відповідачі зверталися до ПАТ «АТ «Київводоканал» із клопотанням про припинення надання послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісне надання цих послуг у період з липня 2014 року по травень 2023 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 17 767,57 грн, а також трьох відсотків річних - 3 557,87 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачами не спростований.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу позовної заяви ПрАТ «АК «Київводоканал» сплатив судовий збір у розмірі 2 684 грн, а суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 684 грн, а також враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат також підлягають до задоволення, то апеляційний суд доходить висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн.

Також підлягають стягненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати у сумі 35 грн з оплати послуг за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав як такі, що пов`язані із розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А) три відсотки річних у розмірі 3 557, 87 грн (три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім гривень вісімдесят сім копійок) та інфляційні втрати у розмірі 17 767,57 грн (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят сім гривень п`ятдесят сім копійок), які нараховані з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі по 2 030,50 грн. з кожного відповідача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв