Провадження № 2/761/8338/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Левицька Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення про приватизацію незаконною, про визнання недійсними свідоцтва про право власності, про право на спадщину за законом та визнання права власності на частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення про приватизацію незаконною, про визнання недійсними свідоцтва про право власності, про право на спадщину за законом та визнання права власності на частини квартири.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2024 року вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Левицької Т.В.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з п. а ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт чи акт про оцінку майна.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 4 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Згідно правил частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно з ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить суд: визнати незаконним розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації від 15.09.1999 року № 25689 про передачу в приватну власність ОСОБА_3 квартири в АДРЕСА_1 , визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане у власність ОСОБА_3 на квартиру в АДРЕСА_1 , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 856, виданий 14.11.2018 року, видавник: Бочкарьова Н.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у своїй позовній заяві зазначив ціну позову у розмірі 250 000 гривень.

При цьому позивач сплатив судовий збір за три вимоги немайнового характеру в сумі 3633, 6 гривень та за одну вимогу майнового характеру в сумі 2500 гривень згідно із ставками судового збору, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, позивач зазначивши у позовній заяві ціну позову у розмірі 250 000 гривень не надав будь-яких документів про встановлення вартості вказаного майна, враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі N 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, на виконання недоліків, позивачу необхідно визначити та вказати ціну позову відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,2 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб яка станом на день звернення із позовом становить (15140 грн.).

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно сплатити судовий збір за майнову вимогу позовної заяви, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення про приватизацію незаконною, про визнання недійсними свідоцтва про право власності, про право на спадщину за законом та визнання права власності на частини квартири - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: