Справа № 703/425/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вод Гео» про захист прав споживачів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «ВодГео» про захист прав споживача, в якому просить ухвалити рішення, яким зобов`язати КП «ВодГео» здійснити йому, як власнику кімнати АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення починаючи із 1 квітня 2023 року, провівши нарахування оплати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі показників лічильника води №00647548.

Свої вимоги мотивує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу кімнати, посвідченого 13 квітня 2021 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Леус Н.В., є власником кімнати АДРЕСА_1 .

Відповідачем у справі надаються послуги із централізованого водопостачання та водовідведення до належної позивачу кімнати, тобто останній є абонентом КП «ВодГео» і має номер особового рахунку НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що факт існування між ним як споживачем та відповідачем як надавачем відповідної комунальної послуги правовідносин обумовлено тим, що ним у 2021 році замовлено, а компетентною проектною організацією розроблено робочий проект встановлення засобу обліку холодної води в житловому будинку АДРЕСА_2 . Розроблення зазначеного проекту було виконано відповідно до технічних умов КП «ВодГео» №2043 від 17 травня 2021 року. Факт виконання зазначених умов підтверджується підписом головного інженера КП «ВодГео» ОСОБА_6 , що скріплений печаткою вказаної юридичної особи.

Позивач також зазначив, що з метою виконання умов робочого проекту він придбав лічильник холодної води та встановив його у власній кімнаті. Факт опломбування вказаного вузла обліку споживання ним холодної води підтверджується актом опломбування та розпломбування приладів обліку води від 01 червня 2021 року, що складений і підписаний працівником КП «ВодГео», а також скріплений печаткою означеного комунального підприємства.

Згідно керівництва з експлуатації, первинну повірку лічильника води здійснено заводом-виробником 11 січня 2021 року, строк наступної чергової повірки 11 січня 2025 року, що узгоджується із даними, що містяться в акті опломбування та розпломбування приладів обліку води від 01 червня 2021 року.

Враховуючи, що позивачем у повній мірі було дотримано положення чинного законодавства щодо введення в експлуатацію вузла обліку споживання холодної води, КП «ВодГео» здійснювало йому нарахування вартості спожитого обсягу централізованого водопостачання та водовідведення згідно показників означеного вище лічильника води №00647548, починаючи із червня 2021 року до березня 2023 року включно.

Надалі, у квітні 2023 року, КП «ВодГео» направило позивачу рахунок на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення як згідно показників лічильника води №00647548 в сумі 192,51 грн, так і незрозумілого йому показника «Небаланс» в сумі 743,09 грн. А починаючи з травня 2023 року і по грудень 2023 року включно КП «ВодГео» здійснює позивачу нарахування вартості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не за показниками лічильника води №00647548, що встановлений у належній йому кімнаті, а згідно обсягів спожитої холодної води за показниками вузла комерційного обліку холодної води (загальнобудинкового лічильника).

Позивач стверджує, що про вказане нарахування вартості послуги із водопостачання та водовідведення КП «ВодГео» йому стало відомо лише із відповіді останнього, що оформлена листом №1478/01-10 від 08 листопада 2023 року, який був йому направлений відповідачем на виконання його досудової вимоги від 31 жовтня 2023 року.

Так у вказаній досудовій вимозі позивач просив КП «ВодГео»:

1. здійснити перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення, йому як власнику квартири (кімнати) АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи із квітня 2023 року, здійснивши нарахування оплати послуги водопостачання та водовідведення з призми показників лічильника води № А00647548, що ним передавалися КП «ВодГео»;

2. нарахування оплати за централізоване водопостачання та водовідведення йому як власнику квартири (кімнати) АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи із квітня 2023 року, здійснювати з призми показників лічильника води № А00647548, що ним передавалися, передаються і будуть передаватися КП «ВодГео».

Проте його досудова вимога лишилась без належного вирішення зі сторони відповідача.

У середині грудня 2023 року на адвокатський запит представника позивача КП «ВодГео» повідомило, що правовою підставою для нарахування вартості послуги із водопостачання та водовідведення з призми показників загальнобудинкового лічильника, а не лічильника води, яким обладнана кімната позивача, стали положення п.3 ч.1 розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358).

Водночас, позивач вважає, що таке нарахування суперечить чинному законодавству України, а тому просить суд зобов`язати КП «ВодГео» здійснити перерахунок вказаної вартості за вказаний період часу, оскільки встановлений у його кімнаті вузол обліку споживання холодної води, станом на 2023 рік, відповідає положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», його повірка є чинною до січня 2025 року, тому нарахування КП «ВодГео» споживання централізованого водопостачання та водовідведення з 1 квітня 2023 року не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Правилам користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27 червня 2008 року.

Також позивач зазначив, що відповідно до абз. 4 п.2 ч.1 розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 23 березня 2022 року №61) (далі - Методика №315) передбачено, що відповідно до формул 7 та 42 цієї Методики у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається Vх.вн.бал = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Позивач вказує, що оскільки належна йому кімната в гуртожитку у встановленому законом порядку обладнана вузлом розподільного обліку споживання холодної води (лічильником), повірка якого чинна до січня 2025 року, тобто відповідає положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також належним чином прийнятий КП «ВодГео» в експлуатацію шляхом його опломбування, відтак вважає, що вартість централізованого водопостачання та водовідведення для нього як споживача має визначатися виключно згідно показників лічильника води №00647548, який встановлений у його кімнаті.

З огляду на викладене, позивач вважає, що КП «ВодГео», починаючи із 1 квітня 2023 року, здійснює йому нарахування вартості з централізованого водопостачання та водовідведення всупереч положенням Методики №315, а відповідно такі дії відповідача є порушенням його прав як споживача, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», а тому такі підлягають захисту в судовому порядку.

Водночас посилання відповідача на положення п.3 ч.1 розділу X Методики №315 як на підставу для правомірного нарахування йому вартості означеної комунальної послуги, позивач вважає помилковим з огляду на те, що указані положення підлягають застосуванню у разі, якщо у будинку (багатоквартирному, двоквартирному), гуртожитку у приміщеннях споживачів неможливо встановити вузли розподільного обліку холодної води (у зв`язку із наявністю загальних місць водокористування, специфіки проекту будівлі тощо), в такому випадку розподіл обсягів спожитої холодної води між споживачами відбувається за показаннями вузла комерційного обліку холодної води (або відповідно до загальних розрахункових обсягів споживання) пропорційно до кількості осіб, що користуються комунальною послугою у такому будинку.

Отже визначальним для застосування означеного положення Методики №315 є можливість чи не можливість встановити вузли розподільного обліку холодної води.

Позивач зауважив, що у абз. 2 листа-відповіді КП «ВодГео» №1478/01-10 від 08 листопада 2023 року зазначено, що прилади розподільного обліку води, які були встановлені громадянами у кімнатах, було знято з обліку. Тобто, сам відповідач підтвердив факт можливості встановлення у будинку АДРЕСА_3 вузлів розподільного обліку води. Вказаний факт виключає правомірність застосування КП «ВодГео» до спірних правовідносин положень п.3 ч.1 розділу X Методики №315.

Також позивач зазначив що зазначення відповідачем у листі-повідомленні на адвокатський запит представника позивача від 06 грудня 2023 року про зняття лічильника з обліку документально не підтверджується, оскільки відповідного рішення відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із цим позовом та проси захистити його права як споживача послуги з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом зобов`язання КП «ВодГео» здійснити йому перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення, як власнику кімнати АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи із 1 квітня 2023 року, провівши нарахування оплати послуги водопостачання та водовідведення на підставі показників лічильника води №00647548. Крім того, позивач просив стягнути із відповідача понесені ним судові витрати за надання правничої допомоги, зазначивши, що докази указаних витрат будуть надані суду у строки, передбачені ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою судді від 07 лютого 2024 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 19 жовтня 2023 року представником відповідача надіслано відзив на позовну заяву, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Так, відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача з наступних підстав.

Вказує, що основним видом економічної діяльності КП «ВодГео» є забір, очищення та постачання води, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код ЄДРПОУ юридичної особи: 30794986. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 231 від 28 квітня 2012 року КП «ВодГео» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг

Відтак, КП «ВодГео» забезпечує населення, організації та установи м. Сміла Черкаської області питною водою та централізованим водовідведенням, зокрема і за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 березня 2024 року № 1158/02- 50, зазначений будинок має статус «гуртожиток», власником якого є Смілянська міська рада. В листі також зазначено, що в гуртожитку 107 приватизованих житлових кімнат, які знаходяться в приватній власності громадян.

В указаному гуртожитку всім власникам житлових кімнат присвоєні номери особових рахунків для розподілу послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в тому числі і на споживача - ОСОБА_1 - особовий рахунок № НОМЕР_1 , який є власником кімнати № НОМЕР_2 , що не заперечується відповідачем.

У 2021 році приватним підприємством «Тріанс-Сервіс» було розроблено «Робочий проект по встановленню засобу обліку холодної води в житловому будинку АДРЕСА_2 ». 01 червня 2021 року було опломбовано прилад обліку води № 00647548, що перебував на обліку КП «ВодГео» з 01 травня 2021 року по 31 березня 2023 року.

06 березня 2023 року у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , у відповідності до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-УІІІ, було встановлено прилад комерційного обліку № (загальнобудинковий лічильник), що обліковує загальний обсяг спожитої в будинку води згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки.

Представник відповідача зауважив, що згідно п. 3 ч. 1 розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358), у разі, якщо у будинку (багатоквартирному, двоквартирному), гуртожитку у приміщеннях споживачів неможливо встановити вузли розподільного обліку холодної води (у зв`язку із наявністю загальних місць водокористування, специфіки проекту будівлі тощо), то розподіл обсягів спожитої холодної води між споживачами відбувається за показаннями вузла комерційного обліку холодної води (або відповідно до загальних розрахункових обсягів споживання) пропорційно до кількості осіб, що користуються комунальною послугою у такому будинку.

Відтак, на переконання представника відповідача, зазначена норма свідчить, що у гуртожитках, у зв`язку з наявністю загальних місць водокористування, неможливо встановити вузли розподільного обліку холодної води. Встановлення засобів обліку води можливе лише в окремому житловому приміщенні за умови відсутності у гуртожитку місць загального користування, де підведена питна вода, здійснюється водовідведення та мешканці гуртожитку мають вільний доступ до цих місць, і відповідно, вільну можливість користуватися питною водою.

Тому, оскільки прилади розподільного обліку води, що були встановлені громадянами в кімнатах (всього 7 осіб із 107 кімнат), не обліковують загальні місця водокористування (санвузол, кухня), тобто не обліковують усі точки розбору води, їх було знято з обліку, в тому числі і прилад обліку позивача, про що на загальних зборах мешканців будинку в березні 2023 року представниками КП «ВодГео» доводилося до відому всіх присутніх власників (співвласників) кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Щодо питання правильності нарахування плати за спожиті послуги представник відповідача вказав, що відповідно п. 3 ч. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо жодне приміщення у будівлі не оснащене вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Інформація щодо кількості осіб, що користуються послугою централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в гуртожитку, щомісяця подається до КП «ВодГео» за підписом голови ОСББ, тому нарахування проводяться відповідно до показників загальнобудинкового лічильника між споживачами, які фактично користуються послугою.

У поданому відзиві представник відповідача також зауважив, що встановлення засобів обліку води у кімнатах гуртожитків можливо здійснити лише за зверненням власника гуртожитку, або уповноваженого ним органу чи підприємства, з обов`язковим доданням проектно-кошторисної документації про реконструкцію систем централізованого водопостачання та водовідведення у відповідному гуртожитку, щоб можливо було визначити, що здійснення обліку та нарахування оплати послуг проводиться в усіх точках розбору холодної та гарячої води у кімнаті гуртожитку незалежно від наявності засобів обліку на вводах у гуртожиток.

Натомість в гуртожитку по АДРЕСА_3 , відсутня проектно-кошторисна документація про реконструкцію систем централізованого водопостачання та водовідведення, робочий проект позивача також не містить дозволу власника гуртожитку, в даному випадку Смілянської міської ради.

На підставі викладеного, вважає дії відповідача правомірними, окрім того, на переконання представника відповідача, здійснення позивачу перерахунку оплати послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на підставі показників приладу обліку (лічильника), що обліковує послугу лише у його кімнаті № НОМЕР_2 (без урахування спожитих послуг у місцях загального користування), є порушення прав інших власників кімнат у гуртожитку. Відтак, просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

04 червня 2024 року представник позивача адвокат Петренко В.О. через підсистему «Електронний суд» подав до суду письмові пояснення, в яких виклав свої заперечення на доводи представника відповідача, з приводу того, що прилад розподільного обліку води, встановлений у кімнаті належній позивачу, не обліковує усі місця водокористування (санвузол, кухня), а тому його було знято з обліку. У цьому контексті представники відповідача звертали увагу суду на положення абз.2 п.13 Постанови КМУ №498 від 20.06.2018 «Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками» з огляду на те, що кімната АДРЕСА_1 не обладнана санвузлом. Представник позивача вважає, що такі доводи сторони відповідача не заслуговують на увагу. Вказує, що кімната АДРЕСА_1 ще до часу встановлення у ній лічильника холодної води та його опломбування, що мало місце у 2021 році, була облаштована попереднім власником ванною кімнатою із санвузлом та водонагрівальним приладом (бойлером). Ця кімната облаштована за допомогою металопрофілю, на який закріплено гіпсокартон, відштукатурино та покладено керамічну плитку. На підтвердження вказаних обставин, представником до письмових пояснень додано відповідні фотозображення щодо наявності в кімнаті АДРЕСА_1 санвузла. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що доводи представників відповідача про те, що прилад розподільного обліку води, що встановлений у кімнаті, яка на праві приватної власності належить позивачу, не обліковує усі місця водокористування (санвузол, кухня), не відповідають дійсності і спростовуються доданими до цих письмових пояснень документами.

Щодо посилань представників відповідача на положення абз.2 п.13 Постанови КМУ №498 від 20 червня 2018 року «Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками», то сторона позивача вважає їх помилковими з огляду на наступне. Так, згідно листа виконавчого комітету Смілянської міської ради №1158/02-50 від 22 березня 2024 року, будинок АДРЕСА_3 має статус гуртожитку, власником якого є Смілянська міська рада. Отже на виконання вимог ст.131 Житлового кодексу Української PCP Смілянська міська рада після консультацій з громадськістю (громадськими об`єднаннями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням з профспілками (за наявності) мала б затвердити положення про користування гуртожитком за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у її власності. Проте такого положення органом місцевого самоврядування не затверджено, а відповідно і матеріали справи відповідних доказів не містять. Оскільки норми ст.131 ЖК УРСР мають вищу юридичну силу, аніж норми постанови КМУ №498, беручи до уваги, що Смілянською міською радою не затверджено положення про гуртожиток АДРЕСА_3 , відтак посилання відповідача на недотримання позивачем абз.2 п.13 постанови КМУ №498 вважає помилковим. Окрім того, вказав що жодних переобладнань, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування позивачем під час обладнання кімнати вузлом обліку холодної води вчинено не було і таких доказів матеріали справи не містять, а відповідно таке твердження відповідача є припущенням, на якому не може ґрунтуватись доказування у цивільній справі.

Представник позивача також зауважив на час встановлення і опломбування КП «ВодГео» лічильника холодної води у кімнаті, що належить ОСОБА_1 , у відповідача не виникало жодних питань щодо не дотримання споживачем положень постанови КМУ №498 і лише після подачі позову постало це питання. Тому просив суд застосувати до спірних правовідносин доктрину «Venire contra factum proprium» (заборони супечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Вважає, що дії КП «ВодГео» щодо визнання факту легальності встановлення і використання ОСОБА_1 , як власником кімнати АДРЕСА_1 , вузла розподільного обліку холодної води №00647548, повірка якого є чинною до січня 2025 року, а також дії щодо нарахування за централізоване водопостачання а водовідведення згідно показників означеного вузла розподільного обліку холодної води до 31 березня 2023 року, а згодом невизнання даного факту та нарахування означеної вартості з призми показників загальнобудинкового вузла обліку холодної вода, суперечать попередній поведінці відповідача, а відповідно є недобросовісними.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Петренко О.В. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та направлених ним на адресу суду письмових поясненнях.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, у задоволенні позову просили відмовити, підтримавши доводи викладені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позов ОСОБА_1 до КП «Вод Гео» про захист прав споживачів таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу положень ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до п.2, п.3, п.4, п.7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушуються свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу кімнати, посвідченого 13 квітня 2021 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Леус Н.В., є власником кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Факт належності позивачу на праві власності означеного вище об`єкту нерухомого майна підтверджується витягом з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 252401801 від 13 квітня 2021 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №360296899 від 28 грудня 2023 року (а.с. 9,10).

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, які постачає відповідач КП «ВодГео» за адресою: АДРЕСА_3 , тобто є абонентом КП «ВодГео» і має номер особового рахунку - НОМЕР_1 .

Так, згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач КП «ВодГео» () основним видом економічної діяльності має забір, очищення та постачання води. (а.с. 54).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 231 від 28 квітня 2012 року виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді, яке забезпечує населення, організації та установи м. Сміла Черкаської області питною водою та централізованим водовідведенням, визначено КП «ВодГео» (а.с. 55).

Пунктом 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 вказаного Закону передбачено, що до числа комунальних послуг також належить і послуга з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про питну воду, централізоване водопостачання та водовідведення» передбачено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

З огляду на викладене, саме КП «ВодГео» є тим підприємством у м. Сміла, що надає послуги, зокрема, із централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до листа виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1158/02-50 від 22 березня 2024 року, будинок за адресою: АДРЕСА_3 , має статус «гуртожиток», власником якого є Смілянська міська рада. На даний час в гуртожитку 107 приватизованих житлових кімнат, які знаходяться в приватній власності громадян (а.с.56).

Відповідачем не заперечується, що в гуртожитку по АДРЕСА_3 , усім власникам житлових кімнат присвоєні номери особових рахунків для розподілу послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в тому числі і споживачу ОСОБА_1 , який має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як стверджує позивач у 2021 році ним замовлено, а приватним підприємством «Тріан-Сервіс» розроблено робочий проект встановлення засобу обліку холодної води в належній йому кімнаті АДРЕСА_1 (а.с. 11-12, 15-21).

Розроблення зазначеного проекту було виконано відповідно до технічних умов КП «ВодГео» №2043 від 17 травня 2021 року (а.с. 13).

Відповідно до акту опломбування та розпломбування приладів обліку води від 01 червня 2021 року, що складений і підписаний працівником КП «ВодГео», а також скріплений печаткою означеного комунального підприємства, у кімнаті АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 , встановлено та опломбовано лічильник обліку споживання холодної води «Gidrotek» E-T 1,6-U заводський номер 00647548, дата повірки 11 січня 2021 року, дата наступної повірки 11 січня 2025 року (а.с. 22). Згідно керівництва з експлуатації, первинну повірку лічильника води здійснено заводом-виробником 11 січня 2021 року, строк наступної чергової повірки 11 січня 2025 року (а.с. 23-24). Вказане узгоджується із даними, що містяться в акті опломбування та розпломбування приладів обліку води від 01 червня 2021 року.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому на підставі ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Як зазначає позивач, з часу введення в експлуатацію вузла обліку споживання холодної води, КП «ВодГео» здійснювало йому нарахування вартості спожитого обсягу централізованого водопостачання та водовідведення згідно показників означеного вище лічильника води №00647548, починаючи із червня 2021 року до березня 2023 року включно.

Однак, у квітні 2023 року, КП «ВодГео» направило позивачу рахунок на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення як згідно показників лічильника води №00647548 в сумі 192,51 грн, так і незрозумілого йому показника «Небаланс» в сумі 743,09 грн. А починаючи з травня 2023 року по грудень 2023 року включно КП «ВодГео» здійснює позивачу нарахування вартості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не за показниками лічильника води №00647548, що встановлений у належній йому кімнаті, а згідно обсягів спожитої холодної води за показниками вузла комерційного обліку холодної води (загальнобудинкового лічильника).

Не погоджуючись із здійсненим відповідачем нарахуванням вартості спожитих послуг за водопостачання та водовідведення без урахування показників встановленого у належній йому кімнаті лічильника, позивач звернувся до директора КП «ВодГео» із досудовою вимогою, в якій просив: здійснити перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення, йому як власнику квартири (кімнати) АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи із квітня 2023 року, здійснивши нарахування оплати послуги водопостачання та водовідведення з призми показників лічильника води № А00647548, що ним передавалися КП «ВодГео»; та здійснити йому нарахування оплати за централізоване водопостачання та водовідведення, починаючи із квітня 2023 року, відповідно до показників лічильника води № А00647548, що ним передавалися, передаються і будуть передаватися КП «ВодГео (а.с. 36).

Згідно листа директора КП «ВодГео» №1478/01-10 від 08 листопада 2023 року, розглянувши досудову вимогу ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку (що має статус гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_3 , було встановлено прилад комерційного обліку (загальнобудинковий лічильник), що обліковує загальний обсяг спожитої в будинку води, відтак прилади розподільного обліку води, що були встановлені громадянами в кімнатах, було знято з обліку, оскільки зазначеними приладами не обліковуються загальні місця водокористування (санвузол, кухня). Загальний обсяг спожитої у гуртожитку по АДРЕСА_3 , холодної води визначається за допомогою вузла комерційного обліку централізованого водопостачання, а розподіл обсягів спожитої холодної води між споживачами, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358), відбувається за показаннями вузла комерційного обліку пропорційно до кількості осіб, що користуються комунальною послугою у такому будинку. Інформація щодо кількості осіб, що користуються послугою, щомісяця (за підписом голови ОСББ) подається до КГІ «ВодГео», відтак нарахування проводяться відповідно до показників загальнобудинкового лічильника між споживачами, які фактично користуються послугою. За інформацією, що була надана КП «ВодГео» за підписом голови ОСББ в квітні 2023 року, в кімнаті номер 69 послугою централізованого водопостачання та централізованого водовідведення користувалося 2 (дві) особи, на підставі чого було проведено відповідне нарахування (а.с. 37).

З листа-відповіді директора КП «ВодГео» № 1578/01-10 від 06 грудня 2023 року на адвокатський запит представника позивача вбачається, що прилад обліку води (лічильник) № 00647548 перебував на обліку КП «ВодГео» з 01 травня 2021 року по 01 квітня 2023 року. У будинку, що має статус гуртожитку, в якому знаходиться кімната, належна позивачу встановлено загально будинковий лічильник, що обліковує загальний обсяг спожитої в будинку води. Правовою підставою для нарахування позивачу ОСОБА_7 вартості послуги із водопостачання та водовідведення за показниками загальнобудинкового лічильника, а не лічильника води, яким обладнана його кімната, є положення п.3 ч.1 розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358). Зазначена норма свідчить, що у гуртожитках, у зв`язку з наявністю місць загального водокористування, неможливо встановити вузли розподільного обліку холодної води. Тому лічильники води, що були встановлені в кімнатах гуртожитку (без проектно-кошторисної документації на приєднання до внутрішньо будинкових мереж) не обліковують загальні місця водокористування, а саме санвузол та кухня, тобто не обліковують усі точки розбору води, в зв`язку з чим їх було знято з обліку, про що на зборах ОСББ «Сяйво» в березні 2023 року представником КП «ВодГео» було доведено до відома власників будинку (а.с. 39).

Відповідно до п.1 розділу V Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (далі - Правила №190), передбачено, що споживачі, які приєднані або мають намір приєднатися до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язані забезпечити наявність у них засобів вимірювальної техніки, за умови їх відповідності вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки (далі - вузли комерційного обліку).

Оскільки судом встановлено, що встановлений у кімнаті гуртожитку, що належить позивачу, вузол обліку споживання холодної води, станом на 2023 рік, відповідає положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», оскільки його повірка є чинною до січня 2025 року, тому нарахування позивачу відповідачем КП «ВодГео» споживання централізованого водопостачання та водовідведення з 1 квітня 2023 року слід визнати таким, що не відповідає положенням як Закону України «Про захист прав споживачів», так і Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Правилам №190, з огляду на наступне.

Так, абзацом 4 п.2 ч.1 розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358) передбачено, що відповідно до формул 7 та 42 цієї Методики у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається Ух.вн.бал = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Як встановлено судом кімната АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку обладнана вузлом розподільного обліку споживання холодної води (лічильником), який чинний повіркою до січня 2025 року, тобто відповідає положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також належним чином прийнятий КП «ВодГео» в експлуатацію шляхом його опломбування, тому вартість централізованого водопостачання та водовідведення для позивача ОСОБА_1 як споживача має визначатися виключно згідно показників лічильника води №00647548.

Натомість обсяг споживання холодної води споживачам у кімнатах, в яких відсутній належно встановлений лічильник води, має визначатись як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, в яких вони встановлені, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Водночас посилання відповідача на положення п. 3 ч.1 розділу X Методики №315 як підставу для ніби то правомірного нарахування позивачу вартості означеної комунальної послуги, слід визнати помилковим з огляду на таке.

Так пунктом 3 ч.1 розділу X Методики №315 передбачено, що у разі, якщо у будинку (багатоквартирному, двоквартирному), гуртожитку у приміщеннях споживачів неможливо встановити вузли розподільного обліку холодної води (у зв`язку із наявністю загальних місць водокористування, специфіки проекту будівлі тощо), то розподіл обсягів спожитої холодної води між споживачами відбувається за показаннями вузла комерційного обліку холодної води (або відповідно до загальних розрахункових обсягів споживання) пропорційно до кількості осіб, що користуються комунальною послугою у такому будинку.

Отже визначальним для застосування означеного положення Методики №315 є можливість чи не можливість встановити вузли розподільного обліку холодної води.

Водночас, у 2021 році відповідач КП «ВодГео» надавши позивачу дозвіл на встановлення в належній йому кімнаті вузла розподільного обліку холодної води, а також здійснюючи надалі нарахування вартості комунальної послуги із централізованого водопостачання та водовідведення позивачу згідно показників лічильника, фактично своїми діями і рішеннями підтвердило факт можливості встановлення у будинку АДРЕСА_3 вузлів розподільного обліку води незалежно від наявності загальних місць водокористування.

Крім того, у листі-відповіді КП «ВодГео» №1478/01-10 від 08 листопада 2023 року зазначено, що прилади розподільного обліку води, які були встановлені громадянами у кімнатах, було знято з обліку. Тобто, сам відповідач підтверджує факт можливості встановлення у будинку АДРЕСА_3 вузлів розподільного обліку води.

Вказаний факт виключає правомірність застосування відповідачем КП «ВодГео» до спірних правовідносин положень п.3 ч.1 розділу X Методики №315.

Слід також зауважити, що відповідно до положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» єдиною підставою для зняття приладу обліку води з обліку є закінчення строку його повірки. Натомість, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку води не є підставою для зняття з обліку інших приладів розподільного обліку води.

Окрім того під час судового розгляду справи судом встановлено що кімната АДРЕСА_1 , яка належить позивачу облаштована ванною кімнатою із санвузлом та водонагрівальним приладом (бойлером). Вказане приміщення ванної кімнати облаштовано за допомогою металопрофіля, на який закріплений гіпсокартон, відштукатурино та покладено керамічну плитку. Вказане об`єктивно підтверджується наданими позивачем фототаблицями.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що прилад розподільного обліку води, що встановлений у кімнаті, яка на праві приватної власності належить позивачу, не обліковує усі місця водокористування (санвузол, кухня). Так, матеріалами справи підтверджується, що кімната, належна позивачу облаштована ванною кімнатою і санвузлом. Натомість, матеріали справи не містять доказів, що позивач користується послугою водопостачання та водовідведення в місцях загального водокористування.

Окрім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З огляду на викладене дії КП «ВодГео» щодо визнання факту легальності встановлення і використання позивачем як власником кімнати АДРЕСА_1 вузла розподільного обліку холодної води №00647548, повірка якого є чинною до січня 2025 року, а також дії щодо нарахування за централізоване водопостачання та водовідведення згідно показників означеного вузла розподільного обліку холодної води до 31 березня 2023 року, а згодом невизнання даного факту та нарахування означеної вартості з призми показників загальнобудинкового вузла обліку холодної води, суперечать попередній поведінці відповідача, а відповідно є недобросовісними. Як наслідок такі недобросовісні дії відповідача є підставою для захисту прав позивача як споживача відповідної комунальної послуги, шляхом зобов`язання КП «ВодГео» здійснити перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 , власнику кімнати АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи із 1 квітня 2023 року, провівши нарахування оплати послуги водопостачання та водовідведення на підставі показників лічильника води №00647548.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову та в зв`язку з тим, що позивач за даною категорію справи був звільнений від сплати судового збору згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 гривні 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 139, 141, 223, 247, 263-265, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вод Гео» про захист прав споживачів задовольнити повністю.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Вод Гео» здійснити перерахунок оплати за централізоване водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 , власнику кімнати АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), починаючи з 1 квітня 2023 року, провівши нарахування оплати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі показників лічильника води № 00647548.

Стягнути з Комунального підприємства «Вод Гео» (юридична адреса: 20705, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, пров. Я. Водяного, 45, ), на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2024 року.

Головуючий: Ю. В. Крива