№ 2/688/205/24
Рішення

Іменем України

09 вересня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі головуючої судді Цідик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи Олександра Віталійовича про встановлення факту батьківства,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи О.В. про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що на початку 2008 року вона познайомилася з ОСОБА_6 та з 2008 року вони розпочали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , де проживали до 2022 року. Шлюб не зареєстрували з об`єктивних причин, зокрема тому, що вона тривалий час протягом 2014-2015 років була зайнята доглядом за його матір`ю, яка мала перелом стегна та потребувала постійного стороннього догляду. Протягом усього цього часу мати чоловіка проживала разом з ними.

Після ОСОБА_7 сина ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як його батько, обирав ім`я ОСОБА_8 , в свідоцтві про народження зі слів матері зазначений батько ОСОБА_10 .

Проживаючи як сім`я, вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні права та обов`язки.

Також однією сім`єю відвідували відповідача у справі, рідного брата чоловіка ОСОБА_3 , який проживає в с. Романів Шепетівського району Хмельницької області. По приїзду до брата, ОСОБА_9 представив її брату як дружину, а ОСОБА_8 - як сина.

Вони неодноразово були в гостях у рідного брата ОСОБА_11 і його дружини ОСОБА_12 та їх сина ОСОБА_13 , який є відповідачем у справі, тому що його батько помер.

Протягом усього зазначеного часу з 2008 року по день смерті ОСОБА_5 вони спільно виховували та утримували їх спільну дитину.

Вказані обставини щодо визнання ОСОБА_8 як сина, і його виховання, підтверджуються фотознімками, зробленими за життя ОСОБА_5 , а також можуть підтвердити сусіди, які проживають в тому ж будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер. Його похованням повністю займалась позивачка, отримала дозвіл на його поховання на кладовищі села Вереси Житомирської міської територіальної громади поряд із могилою батька ОСОБА_9 . Також саме вона отримала від органів РАЦСу свідоцтво про смерть та від органів ПФУ допомогу на поховання ОСОБА_9 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , в якій вони проживали.

26 липня 2023 року позивач зверталася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи О.В., яким заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 , із заявою про прийняття сином ОСОБА_8 спадщини. Проте нотаріус роз`яснив, що не може задовольнити її заяву без судового рішення, та рекомендував звернутися з позовом до суду.

Встановлення факту батьківства позивачу необхідно для отримання неповнолітнім сином ОСОБА_8 спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 .

Просила встановити факт, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_5 є рідним братом ОСОБА_3 , за життя він сумнівався, що є біологічним батьком ОСОБА_8 , достовірних доказів батьківства матеріали справи не містять. Відповідач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті брата.

У відзиві на позов зазначили, що додані до позовної заяви фотосвітлини є неналежними доказами, оскільки вони не входять у предмет доказування у даній справі та не підтверджують факт батьківства. З доданих світлин не можливо ідентифікувати коли, де, та за яких обставин вони були зроблені та з якою метою.

Не відповідає дійсності і той факт, що позивач разом з покійним братом та ОСОБА_15 приїздили до відповідача на гостину.

Квартира АДРЕСА_2 була отримана їх батьком ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті батька квартиру успадкували їх мати ОСОБА_17 та брат ОСОБА_5 у рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.2016 року. Після смерті матері, ОСОБА_6 успадкував повністю вказану квартиру. 29 листопада 2017 року управлінням житлового господарства Житомирської міської ради видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно вказаного свідоцтва квартира належала його братові на праві приватної власності. В графі члени сім`ї в свідоцтві стоять прочерки, що спростовує факт проживання позивача з покійним братом однією сім`єю і визнання ним батьківства стосовно ОСОБА_15 . Якби брат визнавав себе батьком неповнолітнього ОСОБА_15 , то він би зареєстрував його у своїй квартирі, коли здійснював переоформлення квартири на себе після смерті матері.

Після смерті батьків, відповідач спілкувався з братом переважно в телефонному режимі, і відомостей про його спільне проживання з кимось у квартирі не повідомляв.

Підставою для визнання батьківства є відомості, що засвідчують саме походження дитини від певної особи, а не факти спільного проживання чи ведення спільного господарства матір`ю дитини і цієї особи до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що підтверджують визнання відповідачем батьківства. Участь позивача у похованні його брата не є та не може бути доказом, що підтверджує факт його батьківства щодо ОСОБА_15 .

Довідка про отримання позивачем коштів допомоги на поховання не є належним доказом у справі, оскільки не входить до предмету доказування та жодним чином не підтверджує факту батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_15 .

В позовній заяві позивачка підтверджує той факт, що вона народила дитину в той період, коли не перебувала у шлюбі. При реєстрації народження її дитини його покійний брат не подав спільної заяви до органу РАЦСу. За таких обставин запис про батька дитини проведений за прізвищем матері, а ім`я та по батькові записано за її вказівкою.

Позивачка не наводить жодних об`єктивних підстав чи перешкод, які б не залежали від волі його брата, аби визнати своє батьківство, про що разом з матір`ю подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану.

Так само позивачка не наводить жодних підстав, чому вона не подала до суду позов про визнання покійного брата батьком її народженої дитини, а звернулася до суду лише після смерті ОСОБА_5 із заявою про встановлення факту батьківства з метою прийняття спадщини.

За таких обставин вважають, що ОСОБА_6 не визнав свого батьківства в порядку, передбаченому законом, а позивачка не скористалась своїм правом звернутися до нього з позовом про визнання батьківства за рішенням суду за його життя.

Крім того, в позовній заяві не наведено жодних доказів порушення її прав саме ним, як відповідачем, та виникнення спору між ними, а також, доказів прийняття ним спадщини у встановленому законом порядку. Також позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів неможливості прийняття спадщини нею та/або її сином.

На підставі викладеного, просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на веб-сайті судової влади України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюха О.В. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.12.2023 постановлено справи до провадження, призначено підготовче судове засідання на 26.01.2024. 19.01.2024 до суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_3 . Підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_5 на 20.02.2024. Ухвалою суду від 20.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової посмертної молекулярно-генетичної експертизи, підготовче судове засідання відкладено на 25.03.2024 у зв`язку з витребуванням спадкової справи. 12.03.2024 від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області надійшла копія спадкової справи №26/2023, заведеної після смерті ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 25.03.2024 відмовлено у задоволенні адвоката Могильницького В.Ю. в інтересах ОСОБА_18 про вступ в справу третьої особи та підготовче судове засідання відкладено на 15.04.2024. Ухвалою суду від 15.04.2024 клопотання представника позивача задоволено, у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 12.06.2024 до суду надійшов висновок молекулярно-генетичної експертизи №42642 від 07.06.2024. Ухвалою суду від 15.07.2024 поновлено провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 06.08.2024. Ухвалою суду від 06.08.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 09.09.2024.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення походження дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Житомир Житомирської області, про що складено актовий запис № 171 від 22.01.2010, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 22.01.2010.

Відомості про батька ОСОБА_15 - ОСОБА_10 записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, зі слів матері ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 раптово помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та копією лікарського свідоцтва про смерть від 15.05.2023, які отримала ОСОБА_1

Батьками ОСОБА_5 були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 є повнорідним братом померлого ОСОБА_5 , оскільки мав тих же батьків, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису по народження від 20.05.2023, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та визнається сторонами.

ОСОБА_5 похований на кладовищі в с. Вереси Житомирського району ОСОБА_1 , відповідно до дозволу на поховання, що підтверджується довідкою старости Вересівського старостинського округу від 11.10.2023 №313.

Після смерті ОСОБА_6 , за заявою його рідного брата ОСОБА_3 від 20.05.2023, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області заведена спадкова справа №26/2023 від 20.05.2023.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , що належала йому на праві власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради від 29.11.2017.

07.11.2023 року позивач, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_15 , звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_15 . Проте нотаріус усно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не підтверджений факт батьківства ОСОБА_5 .

Інші спадкоємці не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Даних про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, в тому числі згідно з ч.ч. 3-4 ст. 1268 ЦК України, матеріали справи не містять.

Встановлення факту батьківства позивачу необхідно для отримання неповнолітнім сином ОСОБА_15 спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , в шлюбі не перебував, дітей не мав. Разом з ним, без реєстрації проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , що підтверджується показаннями свідків.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 , проживає у квартирі АДРЕСА_3 . В квартирі АДРЕСА_4 однією сім`єю проживали ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , в яких народився син ОСОБА_8 . Також вони проживали з батьками ОСОБА_9 та зі старшою дитиною ОСОБА_21 . Вони проживали як одна сім`я до смерті ОСОБА_9 . Знає, що ОСОБА_14 визнав ОСОБА_8 своїм сином, любив його, активно брав участь в його вихованні, утримував його, відвідував навчальні заклади.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , проживає у квартирі АДРЕСА_3 . В квартирі АДРЕСА_4 однією сім`єю проживали ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , вели спільне господарство. ОСОБА_20 доглядала хвору матір чоловіка ОСОБА_17 , яка проживала разом з ними. ОСОБА_5 визнавав своє батьківство щодо сина ОСОБА_8 , забирав його з пологового, обирав ім`я, ходив до школи, брав участь у вихованні та утриманні сина.

На досліджених судом фотографіях містяться зображення ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_8 , зокрема 25.07.2015, серпень 2018 року.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «МАМА ПАПА» від 07.06.2024 №42642 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути рідним племінником, тобто сином рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність спорідненості за батьківською лінією ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 99,97%. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови, що в нього та в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спільний батько, та ніхто інший серед родичів за батьківської лінії не є біологічним батьком ОСОБА_15 .

4. Норми права, які застосував суд.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 сформульовано висновок щодо застосування статті 130 СК України, зокрема зазначено, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19)

5. Оцінка суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з огляду на таке.

Суд враховує наявність сукупності доказів, якими підтверджується батьківство відповідача щодо ОСОБА_15 . Ці дані встановлені судом на підставі пояснень позивача, показаннями свідків, письмовими доказами, висновком експертизи.

Досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства як до, так і після народження дитини, спільне її виховання та утримання, а також визнання ОСОБА_5 свого батьківства.

Крім того, кровна спорідненість ОСОБА_5 та ОСОБА_15 підтверджена ДНК-тестом, яким підтверджено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в нього та в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спільний батько ОСОБА_16 та ніхто інший серед родичів за батьківської лінії не є біологічним батьком ОСОБА_15 .

Отже, дослідженими доказами достовірно та переконливо доведено факт визнання ОСОБА_5 за життя свого батьківства щодо неповнолітнього ОСОБА_15 , та їх кровну спорідненість, що є підставою для встановлення факту батьківства.

Рішення суду є підставою для відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження дитини, шляхом зазначення в графі батько дитини « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України».

Оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , тобто є його спадкоємцем, він є неналежним відповідачем у справі, а тому в цій частині позов до нього задоволенню не підлягає.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_5 за життя мав сумніви щодо свого батьківства нічим не підтверджені, а тому судом відхиляються.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема з судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до квитанції від 21.05.2024 позивач сплатила ТОВ «МАМА ПАПА» за проведення експертизи 17 400 грн, які згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 130 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи Олександра Віталійовича про встановлення факту батьківства задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати за експертизу в розмірі 17 400 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2024.

Суддя Алла ЦІДИК