САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1207/23
Провадження №2-с/726/2/24
УХВАЛА

про скасування судового наказу

11.01.2024 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 726/602/21 від 26.07.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу № 726/1207/23 від 20.06.2023 року у якому вказує, що 08.12.2023 року вона вперше ознайомилась із вказаним судовим наказом. Зазначає, що у даний час відкрито виконавче провадження щодо стягнення із неї на користь ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію.

Із судовим наказом не погоджується, вважає, що у матеріалах справи відсутні докази на право здійснення ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» господарської діяльності, останнє, у злочинний спосіб використовує публічну власність, яка належить їй, як мешканцю територіальної громади. Суду не надано копії установчих документів підприємства, його статуту, вказана організація здійснює незаконні дії, примушує складати незаконні договори та сплачувати кошти на свої рахунки, без його дозволу відкрили особовий рахунок, який не передбачений чинним законодавством, стягують плату за надання послуг на розрахунковий рахунок, який не належить територіальній громаді, а сплачені грошові кошти перетікають в офшорні рахунки, а не у бюджет країни. Вказана «приватна контора» не має право здійснювати підприємницьку діяльність, вчиняти дії по відношенню до громадян України. Діяльністю цієї контори, щодо до нього особисто вчиняються злочинні дії, примушування сплачувати суми, які є несправжніми, захопивши владу, його, як публічного власника, обкрадають, встановлюють космічні ціни та втягують у боргову кабалу. Наголошує, що не укладала із вказаним підприємством жодних договорів на постачання послуг. Окрім того вказує, що представник заявника не має повноважень на представлення інтересів ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія», а видене підприємством доручення є нікчемним, оскільки у матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації такого доручення, здійснене на підставі поданих підприємством установчих документів.

Заявою про скасування судового наказу вимагає привести все відповідно до Конституції, передати публічну власність, якою користується ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» у власність територіальної громади, адже законами УРСР, правонаступником якої є Україна, було визначено загальнонародну власність, просить зупинити і заборонити будь-яку діяльність ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія», а також скасувати судовий наказ, яким з неї стягнуто заборгованість за спожиту електричну енергію.

При цьому не оспорює факт користування електричною енергією та необхідність сплачувати за це кошти, однак сплачувати їх бажає виключно на рахунок територіальної громади, а не групи осіб, які уявили себе монополістами та захопили власність, якою він володіє відповідно до Конституції.

Суд, дослідивши вказану заяву, приходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 про скасування судового наказу є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 20.06.2023 року Садгірським районним судом міста Чернівці було видано судовий наказ № 726/1207/23 про стягнення із ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію.

Із доданих до заяви про видачу судового наказу матеріалів встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено також, що ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» уповноважило Чорну Г.Б., яка є його працівником, представляти інтереси підприємства у судах, підписувати та подавати від імені підприємства заяви про видачу судових наказів.

Долучено також інформацію про сальдові обороти по споживання електричною енергією та відомість про нарахування та оплату вказаних послуг, за якою мешканка квартири АДРЕСА_2 є користувачами даних послуг.

Варто зауважити, що відповідно ДО Ч.1 СТ.12, Ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг ЗДІЙСНЮЄТЬСЯ виключно на договірних засадах. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, який вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не ВЧИНИВ ДІЙ ЩОДО ВІДКЛЮЧЕННЯ (ВІДМОВИ) ВІД КОМУНАЛЬНОЇ ПОСЛУГИ.

Відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії та п. 3.1.7., п. 3.2.1. Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, постачання електричної енергії побутовим споживачам з 01.01.2019 року здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ ЧОЕК на підставі типового договору, а також публічної комерційної пропозиції Універсальна послуга ПОБУТОВЕ СПОЖИВАННЯ.

ТОВ ЧОЕК оприлюднено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічну комерційну пропозицію Універсальна послуга ПОБУТОВЕ СПОЖИВАННЯ на офіційному веб-сайті.

У зв`язку з тим, що даний Договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).

Таким чином для виникнення правовідносин з надання послуг постачання електричної енергії на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони. До такого ж висновку дійшов Верховний суд в постанові від 11.11.2019 року у справі №646/834/17.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 4.12 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунку сплатити за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, але не пізніше 20 календарного дня наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги.

Згідно з абз. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має викопуватися належним чином відповідно до умов догозору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.67, 162 Житлового Кодексу України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Розрахунки між ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» та абонентами проводяться згідно тарифів на комунальні послуги для населення та норм споживання, що затверджені:

- постанова НКРЕКП від 14.03.2019 р. № 312.

Разом із тим, згідно з ч.1ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. При цьому, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Разом із тим, заявник не заперечує того факту, що він дійсно користується електричною енергією, а також те, що сплачувала необхідні платежі на виконання умов публічної оферти за встановленими тарифами, не надає відомості про те, що відмовлялась від надання таких послуг.

Отже, між сторонами, на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо постачання електричної енергії, а тому посилання боржника про те, що між ним та стягувачем відсутні договірні зобов`язання, не відповідають дійсності.

У своїх посиланнях, заявниця не обґрунтовує відсутність підстав для задоволення заяви про видачу судового наказу по суті. Натомість її пояснення зводяться до того, що ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» не має право здійснювати господарську діяльність, є злочинною організацією, хоча і здійснює надання послуг з постачання електричної енергії, однак самочинно присвоїло собі такі функції. Такі посилання, самі по собі, не є підставою для скасування судового наказу, оскільки не доводять відсутність факту користування заявником наданими послугами. Окрім того, підставою для скасування судового наказу (як про це зазначає заявник), є незаконна діяльність ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія». Варто зауважити, що у наказному провадженні суд розглядає вимоги заявлені з підстав, визначених у ст. 165 ЦПК України, а також підстави для його скасування у порядку ст.ст.170-171 ЦПК України та не може досліджувати питання, підняті заявником у вказаній заяві про скасування судового наказу. Для цього існує інший порядок, встановлений ЦПК України, КАС України чи ГПК України.

Що стосується посилань заявника про відсутність процесуальної дієздатності у ОСОБА_2 , варто вказати, що повноваження представника підтверджено Положенням про юридичний відділ, посадовою інструкцією начальника юридичного відділу та Наказом про призначення ОСОБА_3 на посаду начальника юридичного відділу. Такий наказ, виданий ТзОВ «Чернівецька енергопостачальна компанія» № 144-к від 06.12.2021 року та Наказом № 238-к від 24.11.2022 року на імя ОСОБА_3 наявні у матеріалах справи. Відтак вона є належним представником підприємства.

Враховуючи викладене, підстави для скасування вказаного судового наказу відсутні.

Керуючись ст.171, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу заяву № 726/1207/23 від 20.06.2023 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. В. Мілінчук