Справа № 635/907/24
Провадження № 2/635/1829/2024
У Х В А Л А

23 січня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі судді Даниленко Т.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Зуєвої Людмили Вікторівни звернувся до Харківського районного суду Харківської області із вказаним вище позовом.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 2) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;3) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 4) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Крім цього, ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим подана позовна заява не відповідає вказаним вимогам закону з огляду на таке.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 визначив відповідачем РФ, однак не вказав місцезнаходження відповідача.

При цьому позивач, посилаючись на норми міжнародного права, судову практику Верховного Суду та загальновідомий факт збройної агресії РФ проти України, зазначив про втрату відповідачем судового імунітету та можливість розгляду даного позову без отримання на це згоди компетентних органів РФ.

Такі доводи позивача суд вважає слушними.

Водночас, навіть не зважаючи на введення воєнного стану в Україні, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін як один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При цьому суд звертає увагу, що відсутність судового імунітету не свідчить про відсутність обов`язку суду належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Суд, не зважаючи на всі обставини, повинен зі своєї сторони вжити максимально можливих заходів задля дотримання вимог щодо повідомлення відповідача про розгляд справи і не обмежуватися при цьому тільки формальним посиланням у своїх рішеннях на можливість сторін ознайомитися з інформацією про розгляд справи на сайті судової влади України.

Однак позивач місцезнаходження відповідача взагалі не зазначив, про наявність загальновідомих адрес електронної пошти уповноважених державних органів РФ, які можуть представляти відповідача у цій справі, у позовній заяві не вказав. Також такі офіційні електронні адреси відповідача у порушення ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначені у позовній заяві.

Крім цього, позивач не вказав ціну позову, однак в прохальній частині зазначив матеріальну шкоду у сумі 24583718 грн і моральної шкоди у сумі 1259300 грн, проте обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, позивач у позовній заяві не зазначив.

Так, позивач, посилається на інформацію, розміщену Нафтогаз України в мережі Інтернет, і вказує, що унаслідок збройної агресії РФ та її окупації території України наша держава втратила 63 % покладів вугілля, 11 % родовищ нафти, 20 % родовищ природного газу, 42 % родовищ металів і 33 % родовищ рідкісноземельних корисних копалин.

Позивач визначив чисельність громадян України в загальній кількості 18440823 людини, враховуючи динаміку виробництва споживання хліба населенням України за 2020 рік, без врахування населення на тимчасово окупованих територіях, які за час окупації в добровільному порядку набули громадянства РФ.

Відтак розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконної окупації РФ надр України кожному громадянину України позивач визначив у сумі 672421,18 доларів США, що становить 24583718,34 грн.

Разом з тим процедура визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії РФ, починаючи з 19.02.2014, встановлена Порядком визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії РФ, затвердженим постановою КМУ № 326 від 20.03.2022 (в редакції постанови КМУ № 951 від 22.07.2022).

Визначення шкоди та збитків здійснюється окремо, зокрема за напрямом втрати надр - напрям, що включає втрати надр, завдані самовільним їх користуванням. Основні показники, які оцінюються: обсяг самовільного, зокрема незаконного, користування надрами; збитки, завдані внаслідок самовільного користування надрами.

Визначення збитків від самовільного, зокрема незаконного, користування надрами здійснюється відповідно до методики, затвердженої наказом Міндовкілля за поданням Держгеонадр за погодженням з Мінреінтеграції.

Відповідальними за визначення збитків за наведеним показником є Держгеонадра.

Однак позивач обґрунтований розрахунок завданої йому матеріальної шкоди з дотриманням вимог зазначених вище нормативно-правових актів у позовній заяві не зазначив.

При цьому загальновідомим є факт, що у зв`язку з самовільним користування надрами заподіюються збитки у частині: 1) втрати вартості корисної копалини; 2) неотримання (недоотримання) коштів рентної плати за користування надрами та інших обов`язкових платежів до державного та місцевих бюджетів; 3) витрат держави на рекультивацію ділянки надр, порушених внаслідок незаконного видобування корисних копалин; 4) вартості адміністрування встановлення факту самовільного користування надрами, розрахунку розміру збитків та притягнення осіб до відповідальності.

Зокрема, для розрахунку розміру збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території розраховується об`єм (кількість) самовільно видобутих запасів корисних копалин родовищ (ділянок надр), виходячи з річної продуктивності видобутку корисної копалини, визначеної протоколом ДКЗ України (ДКЗ СРСР, УТКЗ) та періоду тимчасової окупації.

Також у разі виявлення в зв`язку з тимчасовою окупацією території України факту самовільного користування надрами, виду корисної копалини, періоду та фактичного об`єму самовільного користування надрами за відсутності виданого в установленому порядку спеціального дозволу на користування надрами розмір збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території здійснюється із застосуванням формули для підконтрольної території.

Разом з тим позивач не конкретизував, яким саме чином завдана йому матеріальна шкода та не здійснив розподіл розміру завданої йому шкоди в залежності від виду такої шкоди.

Суд звертає увагу, що на сайті Міністерства фінансів України наявна інформація про те, що станом на 01.02.2022 чисельність населення України становить 41130400 осіб без урахування окупованих територій (Криму, Севастополя, частини Донбасу).

Такі відомості занадто різняться з відомостями, про які зазначив у позовній заяві позивач (18440823 людини), а тому для зазначення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, позивач має вказати достовірну інформацію щодо чисельності населення України з посиланням на джерела її отримання, що відповідають вимогам ст. 77, 175, 177 ЦПК України.

Крім цього, при визначенні розміру завданої моральної шкоди позивач послався на рішення Європейського суду з прав людини, якими було визначено компенсацію за моральні страждання в аналогічних справах. Однак обґрунтування розміру компенсації моральної шкоди, завданої саме позивачеві та унаслідок протиправних дій саме відповідача, у позовній заяві не зазначене.

Відповідно до ч. 1, 2ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного позивачеві слід виправити недоліки поданої позовної заяви шляхом: 1) зазначення офіційної електронної адреси державного органу, який бере участь у спірних правовідносинах від імені відповідача РФ, чи іншого засобу зв`язку, за допомогою якого можливо здійснити повідомлення відповідача про даний судовий розгляд; 2) зазначення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині ухвали, із наданням доказів на підтвердження розміру цих сум - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити десять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ч. 1, 2, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування шкоди - залишити без руху, надавши позивачеві строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.П.Даниленко