АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

м. Чернівці

справа № 718/3745/23

провадження № 22-ц/822/498/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретаря Скулеба А.І.

з участю представника відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» Самокиша Вікторії Юріївни

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк»

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Самокиша Вікторія Юріївна, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року та додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Скорейко В. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у жовтні 2023 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (банківського вкладу).

Зазначала, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132.

За змістом пункту 1.1.1 договору внесення грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження.

Відповідно до розпорядження Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 банківського вкладу від 13 квітня 2011 року №132 внесено грошові кошти в сумі 67895 грн, 3000 доларів США, 2000 Євро.

Вказувала, що Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 дотримано письмової форми договору, розпорядження Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року за змістом та формою відповідає вимогам, передбаченим пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, містить необхідні реквізити, підписано уповноваженою особою банку та скріплено печаткою.

Посилалася на невиконання Акціонерним товариством «Сенс Банк» зобов`язання з повернення суми вкладу.

Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 4.4, ст.191 ч.4.5, ст.200 ч.2 КК України, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», займаючи посаду, пов`язану з використанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою особою та матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, діючи умисно, вчиняла заволодіння чужим майном, а саме коштами фізичних осіб, що були призначені для розміщення на депозитних рахунках банку.

Просила стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 банківський вклад в сумі 67895 грн, 3000 доларів США, 2000 Євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончарук В.В., задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 13 квітня 2011 №132 грошові кошти в сумі 67895 грн, 3000 доларів США, 2000 Євро.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончарук В.В., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Сенс Банк» в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року, додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року в частині задоволення заяви скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (банківського вкладу) відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на порушення норм процесуального права, залишення без задоволення клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , Міністерства фінансів України.

Вважає, що оскільки між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну відповідальність, Держава Україна в особі Міністерства фінансів України є єдиним власником Акціонерного товариства «Сенс Банк», судове рішення може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_2 та Міністерства фінансів України.

Вказує на відмову судом першої інстанції у клопотанні про зупинення провадження у справі до розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України, між справами існує матеріально-правових зв`язок, факти, встановлені в кримінальній справі будуть мати преюдиційне значення для справи.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у клопотанні про витребування доказів, зокрема, оригіналу договору та розпорядження, які додані до позову, актуальної інформації про доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2011 року на підтвердження існування у ОСОБА_1 грошових коштів.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Скорейка В.В. на порушення вимог пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, обставини подання суддею Скорейко В.В. заяви про самовідвід у тотожній справі за позовом ОСОБА_4 про захист прав споживачів та стягнення коштів, за позовом ОСОБА_5 про захист прав споживачів та стягнення коштів викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, договір між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132 є нікчемним.

Вважає, що не додержана письмова форма правочину, ОСОБА_1 не надано належних доказів внесення коштів, не надано банківської виписки на підтвердження внесення коштів у касу банку, у Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», наведений правочин не обліковується.

У наданому ОСОБА_1 розпорядженні на підтвердження внесення коштів не зазначено платника та отримувача, рахунок, на який вносяться кошти, призначення платежу, вказано різні строки повернення депозиту, відсоткові ставки, відсутній підпис касира та печатка банку.

Висновки суду першої інстанції про внесення ОСОБА_1 на депозит грошових коштів в сумі 67895 грн, 3000 доларів США, 2000 Євро відповідно до розпорядження від 13 квітня 2011 року грунтуються на припущенні.

ОСОБА_1 пропущений трирічний строк звернення до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про стягнення коштів.

Вважає, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4000 грн. є необгрунтованими.

Посилається на те, що адвокат Гончарук В.В. представляє інтереси осіб у тотожних справах, які є типовими, вартість послуг адвоката з складання позовної заяви має дорівнювати 2000 грн., адвокатом не подано інших процесуальних документів, розгляд справи відбувся в одному судовому засіданні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

За змістом частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто процесуальним законом суду апеляційної інстанції надано право розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2023 року у справі № 523/18365/20 (провадження № 61-777св23).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Представником позивача Гончаруком В.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншій справі.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом частини 1, 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

За змістом частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 червня 2022 року у справі N 761/21436/20.

В матеріалах справи наявне судове повідомлення про розгляд справи о 11 годині 10 липня 2024 року та довідка про доставку електронного листа, згідно з якими повідомлення 20 червня 2024 року направлено апеляційним судом Гончаруку В.В. на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану у електронному суді, була доставлена до електронної скриньки одержувача 20 червня 2024 року.

Неявка позивача ОСОБА_1 , представника позивача Гончарука В.В. не перешкоджає розгляду справи, оскільки позивач ОСОБА_1 , представник позивача Гончарук В.В. були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, отже процесуальні права ОСОБА_1 забезпечено.

Верховний суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 727/3835/23 (провадження № 61-18642св23) зазначив, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (банківського вкладу) частково, суд першої інстанції вважав встановленим, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132, Акціонерним товариством «Сенс Банк» не виконано зобов`язання з повернення суми вкладу.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року, наявність на договорі та розпорядженні підпису начальника Кіцманського відділення №933 Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відтиску печатки.

Водночас судом першої інстанції зазначено, що начальник Кіцманського відділення №933 Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 була наділена повноваженнями на укладення договорів, оформлення та підписання документів щодо залучення депозитів від фізичних осіб.

Також судом першої інстанції вказано, що наведені обставини визнаються Акціонерним товариством «Сенс Банк», а належність ОСОБА_2 підпису на розпорядженні Акціонерним товариством «Сенс Банк» не спростовано.

Разом з тим суд першої інстанції вважав, що доводи Акціонерного товариства «Сенс Банк» про неналежність наданих ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог доказів спростовуються дослідженими доказами.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончарук В.В., про ухвалення додаткового рішення частково, судом першої інстанції враховано складність справи, пропорційність витрат до предмета спору, обсягу фактично наданих адвокатом послуг, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

До матеріалів справи приєднано договір між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132.

На підставі пункту 1.1. договору банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_1 , а клієнт вносить на цей рахунок грошові кошти в сумі 53000 грн на умовах, визначених цим договором, надалі за текстом «Депозитний влад» «Інвестиційний».

За змістом пункту 1.1.1 договору внесення грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження.

Відповідно до пункту 1.2 договору депозитний вклад залучається на строк з 13 квітня 2011 року по 13 квітня 2012 року.

Згідно із пунктом 1.3 договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Відповідно до розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 банківського вкладу від 13 квітня 2011 року №132 внесено грошові кошти в сумі 67895 грн, 3000 доларів США, 2000 Євро.

Розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року містить відомості про клієнта ОСОБА_1 , зазначення рахунку № НОМЕР_1 , номеру відділення НОМЕР_2 , дати договору 13 квітня 2011 року, номеру договору 132, загальну суму вкладу 30000 грн, відсоткову ставку гривня 19%, відсоткову ставку долар США, Євро 10%,підпис начальника Кіцманського відділення ОСОБА_2 та підпис клієнта ОСОБА_1 , відбиток печатки.

За змістом витягу з обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 4.4, ст.191 ч.4.5, ст.200 ч.2 КК України, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», займаючи посаду, пов`язану з використанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою особою та матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, діючи умисно, вчиняла заволодіння чужим майном, а саме коштами фізичних осіб, що були призначені для розміщення на депозитних рахунках банку.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України).

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга вказаної статті).

Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору врегульовано положеннями статті 1059 ЦК України. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до статті 1064 ЦК України укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування та місцезнаходження банку (його філії), номер рахунку за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунку за вкладом іншим особам здійснюється банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

Під час вирішення питання щодо дотримання письмової форми договору необхідно враховувати також пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1.4 Положення, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 (далі - Інструкція), письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час -час її виконання), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 761/18883/15-ц (провадження № 61-20039св18), від 06 червня 2018 року у справі № 299/540/15-ц (провадження № 61-21611св18), від 25 вересня 2018 року у справі № 753/18070/15-ц (провадження № 61-12582св18).

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (пункт 1.1). Касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії, відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.

З огляду на наведене укладення договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, за змістом наведених норм, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року визначено зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 розділу IV Інструкції касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником.

Заслуговують на увагу доводи Акціонерного товариства «Сенс Банк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо нікчемності договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132.

ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог посилалася на копію договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132.

За змістом пункту 1.1 договору банк відкриває депозитний рахунок №2635*933300080, а клієнт вносить на цей рахунок грошові кошти в сумі 53000 грн на умовах, визначених цим договором, надалі за текстом «Депозитний влад» «Інвестиційний».

На підставі пункту 1.1.1 договору внесення грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження.

Відповідно до пункту 1.2 договору депозитний вклад залучається на строк з 13 квітня 2011 року по 13 квітня 2012 року.

Згідно із пунктом 1.3 договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Наведений договір містить підписи у графах «Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 », «фізична особа ОСОБА_1 », відтиск печатки.

Водночас до матеріалів справи приєднано копію розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року, яке містить відомості про клієнта ОСОБА_1 , зазначення рахунку № НОМЕР_1 , номеру відділення НОМЕР_2 , дати договору 13 квітня 2011 року, номеру договору 132, загальну суму вкладу 30000 грн, відсоткову ставку гривня 19%, відсоткову ставку долар США, Євро 10%, підпис начальника Кіцманського відділення ОСОБА_2 та підпис клієнта ОСОБА_1 , відтиск печатки.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої - шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено що суди мають дотримуватись вимог статті 95 ЦПК України, згідно з якою, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончарук В.В., зазначено в позовній заяві про знаходження у неї оригіналів доданих до позову копій документів.

Акціонерним товариством «Сенс Банк» із відзивом на позовну заяву подано клопотання про витребування від ОСОБА_1 оригіналів документів (договору та розпорядження), які додані до позову, поставлено під сумнів наявність договору та розпорядження, тобто поставлено під сумнів встановлені у договорі та розпорядженні обставини.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2024 року у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про витребування від ОСОБА_1 оригіналів документів (договору та розпорядження) відмовлено з підстав надання оцінки доказам за результатами розгляду справи по суті.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Ураховуючи наведене, судом першої інстанції не забезпечено реалізацію принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення Акціонерним товариством «Сенс Банк» перед судом обставин, на які воно посилалося як на підтвердження своїх заперечень.

Суд першої інстанції надаючи оцінку доводам Акціонерного товариства «Сенс Банк», що договір між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132 не укладався, розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року не видавалося, послався на їх спростування дослідженими у судовому засіданні доказами.

Натомість, крім наведеної копії договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132, копії розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року у матеріалах справи є лише копія витягу з обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 4.4, ст.191 ч.4.5, ст.200 ч.2 КК України.

Проте, копія витягу з обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 4.4, ст.191 ч.4.5, ст.200 ч.2 КК України не містить відомості про те, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заволоділа коштами ОСОБА_1 , що були призначені для розміщення на депозитних рахунках банку.

Також у матеріалах справи відсутні докази про визнання ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні №0000622, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 4.4, ст.191 ч.4.5, ст.200 ч.2 КК України.

Отже, суд першої інстанцій не надав належної правової оцінки допустимості копій договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132, розпорядження Кіцманського відділення №933 Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 13 квітня 2011 року, водночас обґрунтувавши оскаржуване судове рішення цими доказами.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції встановив факт укладення між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132 на порушення норм матеріального права.

Отже, необгрунтованими є висновки суду першої інстанції про право вимоги ОСОБА_1 до банку про повернення вкладу за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення №933 Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банківського вкладу (депозитний вклад з сплатою процентів по закінченню строку дії договору) від 13 квітня 2011 №132.

Акціонерним товариством «Сенс Банк» у відзиві на позов зроблено заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності, які встановлюються прямо (стаття 268 ЦК України); опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.268 ЦК, з урахуванням принципу розумності, дає підстави для висновку, що позовна давність не поширюється на будь-яку вимогу вкладника щодо видачі (повернення) вкладу банком.

Зазначена гарантія охорони прав вкладника не залежить від обраного ним способу захисту прав, підстав пред`явлення такої вимоги, розірвання договору про банківський вклад за взаємною домовленістю сторін або в судовому порядку, відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом, чи навіть недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

За змістом частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої, третьої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) вказано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Статтею 54 ЦПК України встановлено наслідки незалучення у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

На підставі частини 2 статті 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Отже, залишення без задоволення клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не призвело до неправильного вирішення справи.

Не можна погодитися з доводами Акціонерного товариства «Сенс Банк» про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №718/4701/17 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України.

За змістом пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із абз.3 п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім того, визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Поряд з цим, вказана процесуальна норма встановлює, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2019 року № 905/436/18.

Встановлено перебування у провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області кримінальної справи №718/4701/17 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України.

Предметом позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу у цій справі є стягнення з Акціонерного товариства «Сенс Банк» банківського вкладу.

Обставинами, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги у цій справі, ОСОБА_1 зазначалися не виконання Акціонерним товариством «Сенс Банк» зобов`язання з повернення суми банківського вкладу.

Акціонерним товариством «Сенс Банк» не зазначено обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про неможливість розгляду справи до розгляду іншої кримінальної справи №718/4701/17 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Матеріали цієї справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (стягнення банківського вкладу) дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 308/6023/15-ц (провадження № 61-4447сво18) зроблено висновок про те, що зобов`язання з відшкодування шкоди, як правило, може мати місце лише за відсутності договірних правовідносин. Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року в справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21) зазначила, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи неповноважним складом суду.

Акціонерне товариство «Сенс Банк» подало до суду заяву про відвід судді Скорейка В.В. 21 листопада 2023 року, зазначивши про виникнення сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді у зв`язку з подання суддею Скорейко В.В. заяви про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за позовом ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, порушення порядку автоматизованого розподілу тотожних справ між суддями.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2023 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відвід судді Скорейко В.В. відмовлено.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (справа Гаусшильдта, заява № 11/1987/134/188).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) зазначено, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

При цьому неупередженість має одночасно існувати як фактично (суб`єктивний тест), так і має бути забезпечена її розумна видимість (об`єктивний тест) (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мікаллеф проти Мальти», заява від 15 жовтня 2009 року № 17056/06; «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії», заява від 18 липня 2019 року № 16812/17).

Обставин, які б свідчили про упередженість судді Скорейко В.В., якому заявлено відвід, стосовно Акціонерного товариства «Сенс Банк», чи необ`єктивне ставлення, чи зацікавленість в певному рішенні в цій справі, з урахуванням відсутності підстав, що свідчать про конфлікт інтересів, та відсутності існування приватного інтересу, який має бути чітко сформованим та визначеним, не встановлено.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року по справі № 552/856/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Враховуючи, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року підлягає скасуванню, додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року є таким, що втратило законну силу.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Самокиша Вікторія Юріївна, задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2024 року та додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (банківського вкладу) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 15 липня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

І. Б. Перепелюк