Провадження №2/523/5881/24
У Х В А Л А

"19" вересня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали, які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

16 вересня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електроний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Кобильник Д.О., до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про знаття арешту, накладеного постановою державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ у Одеській області від 13 липня 2015 року в рамках ВП № 47238249 на все майно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у грудня 2015 року виконавче провадження було завершено у зв`язку з відсутністю майна боржника, наразі всі боргові зобов`язання позивачки є припиненими, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання, зняти арешт Суворовський ВДВС відмовився.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Вивчивши матеріали позову, приходжу до висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Як було зазначено, позивачка просить зняти арешт з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження № 47238249, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про примусове виконання рішення Третейського суду від 08 квітня 2014 року у справі № 746/13.

Приймаючи до уваги, що вказані вимоги стосуються рішення та дій державного виконавця, правовідносини виникли на стадії виконавчого провадження, позивачка є боржником у виконавчому провадженні, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Зазначене узгоджується із постановами Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21 та від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21.

Отже, звернення ОСОБА_1 щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця необхідно привести у відповідність до вимог вказаного розділу, звернувшись до суду зі скаргою.

Керуючись ст.ст. 13, 186, 260, 261, 447 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена 19 вересня 2024 року.

Суддя