Справа № 161/8823/24 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/802/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

за розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Свій позов обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тополя Рівненської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував під час скоєння ДТП ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду 09.09.2020 року, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач та зник з місця ДТП, не повідомивши працівників поліції.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Донбас Північний».

Розмір матеріального збитку згідно страхового акту № 2362/20ГО від 05.02.2021 року склав 47533,74 коп. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ "СК"Аско-Донбас Північний" на підставі полісу № АО4156948, зазначена страхова компанія здійснила страхову виплату на користь ОСОБА_2 , якій належить транспортний засіб «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 .

Беручи до уваги, що відповідно до закону до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 47533,74 грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп, та витрати за надання на правової допомоги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» - 47533 грн 74 коп. страхового відшкодування в порядку регресу.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, застосувати строки позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинні на час розгляду апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-IX від 19.06.2024 позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги ) апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційна скарга подана 03.07. 2024 та ціна позову ( 47533,74 гривень) в даній справі на момент подачі апеляційної скарги менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 20 вересня 2024, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2020 року справа № 161/13070/20 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124,122-4 КУпАП. (а.с.6).

Внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду від 09.09.2020 року (а.с.6)

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким є ОСОБА_3 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Донбас Північний», страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за шкоду, заподіяну майну 100000 грн., франшиза -0,00 грн.(а.с.4)

17.11.2020 року ОСОБА_2 , як власник пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , звернулась до ПрАТ «СК "Аско-Донбас Північний» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту № SOS 93 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 157186,27 грн., ринкова вартість автомобіля дорівнює 86666,58 грн.

Відповідно до Звіту № 1972/12 дослідження КТС за фактом вартості придатних запасних складових частин автомобіля «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 складає 39132,84 грн.(а.с.17-18).

Сума страхового відшкодування за фізичне знищення автомобіля «Renault Kangoo»,д.н.з. НОМЕР_2 складає 86666,58 грн. (вартість ТЗ до ДТП)-39132,84 грн., (вартість ТЗ після ДТП)-47533,74 грн.

Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

За правилами частин 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими нормами закону є, зокрема норми статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Відповідно до статті 1 Закону України від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон N 85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року N 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон N 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 ЦК України).

Відповідно до статті 38 Закону N 1961-IVстраховик після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 2443 VIII).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(стаття 5 Закону № 2443 VIII).

Згідно до статті 6 Закону № 2443 VIII страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2443 VIII у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.2 статті 36.2 Закону № 2443 VIII передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону № 2443 VIII порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Реалізуючи принцип захисту майнових інтересів страхувальників, законодавець передбачив виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника або водія.

Згідно з підпунктами «а», «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону № 2443 VIII страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, за вказане правопорушення був притягнутий до адміністративної відповідальності. Дана обставина відповідачем не заперечувалась та не спростовувалась.

Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу, це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

За змістом наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі № 701/167/18-ц.

Оскільки, є доведеним самовільне залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди, страховик набув право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позову та стягнув в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 47533,74 гривень.

Доводами апеляційної скарги зокрема є: недоведеність розміру збитків в сумі 47 533,74 гри. (через незастосування правил п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (не зменшення розміру оціненої шкоди на суму ПДВ); не попередження оцінювача про кримінальну відповідальність; вказує, що не був присутнім під час технічного огляду пошкодженого автомобіля і був позбавлений можливості провести власне дослідження вартості відновлювального ремонту. Також ставить питання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №l961) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транснортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

17.11.2020 ОСОБА_2 , як власник пошкодженого автомобіля RENAULT KAN GOO, д/н НОМЕР_2 , підписала адресовану ПрАТ "CK АСКО ДС" заяву про страхове відшкодування.

Правилами п.3.4.2, п. 34.4 ст. 34 Закону №1.961 визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-траиспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язанні направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерта або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Позивачем направлено експерта для огляду пошкодженого автомобіля RENAULT KANGOО, д/н НОМЕР_2 , а 02.12.2020 за участю ОСОБА_4 , складено протокол технічною огляду КТЗ 210793 (додаток до Звіту SOS 201125 - 210793 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який наявний у справі).

Положення Закону №1961 не зобов`язують страховика (позивача) забезпечувати участь винуватця ДТП (відповідача) при огляді пошкодженого майна потерпілого.

Помилковим є посилання відповідача на незастосування оцінювачами правил п.36.2 ст. 36 Закону №1961, оскільки відповідно правил ст. 28 Закону № l961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг; дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо- транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони: здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту № SOS 201125 - 210793 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 157 186.27 грн, ринкова вартість автомобіля дорівнює 86666,58 грн.

Згідно правил ст.30 Закону №1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновкам про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати, на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач здійснив страхове відшкодування власнику автомобіля RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_3 , за фізичне знищення транспортного засобу, а правила п. 36.2 ст. 36 Закону №1961 застосовуються при відшкодуванні витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу).

Відповідно приписів ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. (ч.1 ст. 42 ЦПК України).

Звіт № SОS 201125 - 210793 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та Звіту №1972/12 дослідження КТС за фактом вартості придатних запасних складових частин автомобіля RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_2 , складені до пред`явлення позову і такі звіти складено відповідно процедури врегулювання збитків відповідно Закону №1961.

У постанові від 18.04.2024 у справі №701/453/21 (провадження 61-10931ск23). Верховний Суд вказував, що висновок було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний висновок не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка його виконувала, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості автотранспортних засобів, розміру матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу, стаж експертної роботи з 1997 року, тому вимоги статті106 ЦПК України па вказані правовідносини не поширюються.

Безпідставними є твердження відповідача про те, що він був позбавлений можливості провести власне дослідження вартості відновлювального ремонту.

Приписи ст. ст. 43,47 ЦПК України наділяють сторони певними правами та покладають на них певні обов`язки,

Відповідач при розгляді справи в суді першої інстанції не скористався правом на подання відзиву, питання про призначення судової авто товарознавчої експертизи перед місцевим судом не ставив, за змістом оскаржуваного судового рішення відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимог визнав.

Заява відповідача про застосування апеляційним судом позовної давності є безпідставною. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року Х№ 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: