У Х В А Л А

"15" січня 2024 р. Справа153/58/24

Провадження2/153/14/24-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву керівника Могилів-Подільської окружної прокуратуру Р.Піголь про забезпечення позову у цивільній справі №153/58/24 за позовом Могилів-Подільської окружної прокуратури яка діє в інтересах Ямпільської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2024 року за вхід.№221 до Ямпільського районного суду Вінницької області було подано позовну заяву Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах Ямпільської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

12 січня 2024 року за вхід.№222 позивач керівник Могилів-Подільської окружної прокуратуру Р Піголь подав заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі. Заява мотивована тим, що заявником до ОСОБА_1 пред`явлено позов про витребування земельної ділянки. Згідно заявлених позовних вимог предметом позову є витребування в ОСОБА_1 в комунальну власність Ямпільської міської ради земельну ділянку площею 1,1516 га. з кадастровим номером :03:002:0403 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ямпільської міської ради та судових витрат зі сплати судового збору. Як вбачається із матеріалів справи та позову між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 існує реальний спір щодо повернення земельної ділянки в комунальну власність. Невжиття заходів забезпечення безсумнівно або ускладнить, або унеможливить виконання судового рішення та утруднить ефективний захист позивача законних прав. Заявник стверджує, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою до Ямпільського районного суду Вінницької області направлено позовну заяву в інтересах Ямпільської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки площею 1,1516 га кадастровий номер :03:002:0403 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ямпільської міської ради. Підставами позову є те, що всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 на час отримання у власність спірної земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0403 (рішення №1376 19 сесії 8 скликання Ямпільської міської ради від 22.02.2022) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області №10-5402/15-18-сг від 19.06.2018, земельна ділянка кадастровий номер :03:007:0102). Окружною прокуратурою установлено, що право приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку на підставі рішення №1376 19 сесії 8 скликання Ямпільської міської ради від 22.02.2022 зареєстровано державним реєстратором Ямпільської міської ради 29.09.2022 ((номер запису про право власності 48037727, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080), що підтверджується інформаційною довідкою, яка долучена до заяви. Спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - Ямпільської міської ради. На даний час, відповідач ОСОБА_1 протиправно володіє спірною земельною ділянкою та може розпоряджатись нею на власний розсуд - відчужити іншій особі, передати в оренду, об`єднати або ж роз`єднати. Вище викладене створює очевидну небезпеку для подальшого реального поновлення інтересів держави в особі Ямпільської міської ради, а також може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду. Статтею 143 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Згідно з п.43 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Шмалько проти України» одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. «У даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересу позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому має досліджуватися, чи призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду». Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 по справі №910/1040/18. Витребування земельної ділянки за позовом прокуратури в інтересах Ямпільської міської ради спрямована на повернення незаконно отриманої земельної ділянки, на момент виникнення спірних правовідносин - комунальної форми власності, у власність територіальної громади в особі Ямпільської міської ради, яка, з урахуванням законодавчих змін, є розпорядником земель за межами населеного пункту. На даний час, земельна ділянка, протиправно передана у власність ОСОБА_1 , що дає об`єктивні підстави вважати можливим подальше її відчуження, поділ. У свою чергу, подальше відчуження земель або ж їх об`єднання чи роз`єднання, призведе до неможливості її повернення у власність держави за рішенням суду по даному позову, ускладнить і навіть унеможливить ефективний захист інтересів держави. Статтею 150 ЦПК України визначено, що одними із видів забезпечення позову визначено накладення арешту на майно, що належить відповідачу, а також заборону вчиняти певні дії. За правилами цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , може призвести до неефективного захисту порушених інтересів держави та унеможливить їх відновлення. У такому разі відновлення порушених інтересів держави потребуватиме затрат значних ресурсів, зокрема пред`явлення нових позовів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 по справі № 914/1570/20 вказала, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі. Тому, позивач вважає, що беручи до уваги спір, що виник щодо земельної ділянки з підстав, визначених у позовній заяві, та подальший її продаж може унеможливити виконання судового рішення у вказаній справі, вважає що наявні всі підстави для забезпечення позову. Також з урахуванням обставин справи та ч.3 ст.154 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову відсутні, оскільки застосування таких заходів не завдасть шкоди відповідачеві, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: Накласти арешт на земельну ділянку площею 1,1516 га. кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); - Заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 1,1516 га. кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області; - Заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки площею 1,1516 га кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки не повідомлялися про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відповідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Тому, суд має підстави для розгляду заяви про забезпечення позову 15 січня 2024 року (другий робочий день) без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може продати, подарувати, відчужити будь-яким іншим способом земельну ділянку. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін негайно вжити заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може бути подароване або продане на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним видом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд враховує конкретні обставини цієї справи щодо наявності обставин, визначених частинами другою та третьою статті 13 Цивільного Кодексу України, застосовує загальні засади цивільного права - принципи справедливості, добросовісності та розумності, а також керується однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti Iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,1516 га кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вище вказаної земельної ділянки та заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання вище вказаної земельної ділянки.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд доходить висновку про співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами щодо накладання арешту.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з позовом є те, що всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 на час отримання у власність спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, може будь-яким чином відчужити спірну земельну ділянку, а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Суд вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, подарувати майно тощо.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді накладання арешту є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача та виключить можливість обмеження прав відповідача на користування нерухомим майном. Суд не вбачає необхідності застосовувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії та заборону державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки, так як вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту на земельну ділянку забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та співмірності, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заява керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Р.Піголь підлягає частковому задоволенню, а саме - накладення арешту на земельну ділянку площею 1,1516 га кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ). В іншій частині заяви - відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 258, 259, 260, 261, 351, 352, 353, 354, 355 ЦПК України, Постановою ПВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву керівника Могилів-Подільської окружної прокуратуру Р.Піголь про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1,1516 га кадастровий номер :03:002:0403, що розташована на території Ямпільської міської ради Вінницької області, яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

В іншій частині - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити, що особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копії ухвали для виконання направити начальнику Ямпільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватним нотаріусам Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинській Г.А., ОСОБА_2 та Мойсеєнко Г.Л.

Копії ухвали рекомендованими листами невідкладно надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк