ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Суми

Справа №591/9036/23

Номер провадження 22-ц/816/1047/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Зарічного районного суду від 26 січня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст рішення виготовлено 26 січня 20024 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 14 лютого 2022 року на підставі кредитного договору № 801 видано кредит у сумі 100 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 10 серпня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 134 817,46 грн, з яких: 99500 грн заборгованість за кредитом; 12,38 грн заборгованість за процентами; 35 305,08 грн - заборгованість за комісією. Позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення), однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 134 817,46 грн; витрати зі сплати судового збору у сумі 2684 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» відмовлено у зв`язку з необгрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог; стягнути з відповідача судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що підписавши 14 лютого 2022 року заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, відповідач уповноважив банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі. Відповідно до п. 5.4 договору датою надання споживчого кредиту є дата списання коштів у сумі споживчого кредиту з позичкового рахунку, який відкривається банком для обліку операції з надання клієнту споживчого кредиту . Відтак, позичковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , тому і платником зазначається позичальник. В даному випадку клієнту було відкрито позичковий рахунок НОМЕР_1 , на якому обліковуються спочатку кредитні кошти в сумі 100 000 грн. В подальшому, на виконання положень п. 9 кредитного договору (заяви) ці кошти були перераховані з позичкового рахунку на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 . Таким чином, копії платіжних інструкцій, наявні в матеріалах справи, є первинними документами, які підтверджують зарахування банком суми позики ОСОБА_1 . Крім того, виписки по рахункам також є первинними документами, які підтверджують зарахування банком суми позики ОСОБА_1 .

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив, що дає свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

Відповідно до заяви № 801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14 лютого 2022 року банк надає позичальнику споживчий кредит у сумі 100 000 грн на загальні цілі, для сплати разової комісії - 0 грн, на строк - 36 місяців, розмір процентної ставки 0,010% річних. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22% річних (пункт 5 кредитного договору), що становить 2200 грн щомісячно. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами) (а.с. 2-3).

14 лютого 2022 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а.с 4).

Позивачем на підтвердження своїх вимог було також надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (редакція діє з 01 листопада 2021 року) (а.с. 7 на звороті 12), виписку по рахункам (а.с. 17 на звороті), платіжну інструкцію № TR.56004176.118416.8810 від 14 лютого 2022 року (а.с. 15 на звороті).

Відповідно до розрахунку банку заборгованість відповідача станом на 10 серпня 2023 року становить 134 817,46 грн, з яких: 99 500 грн заборгованість за кредитом, 12,38 грн заборгованість за процентами; 35 305,08 грн заборгованість за комісіями (а.с. 16-17).

10 серпня 2023 року позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) за вих. № 44 про погашення заборгованості за кредитом (а.с. 13-14).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що на виконання умов договору кредитором здійснювалось перерахування коштів позичальнику, тому відповідно не доведено виникнення у відповідача обов`язку повернути ці кошти разом із нарахованими процентами.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не узгоджуються з вимогами закону та матеріалами справи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Пунктом 9 Заяви № 801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14 лютого 2022 року сторони погодили спосіб надання споживчого кредиту банківський переказ на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ».

З матеріалів справи, зокрема з виписки з банківських рахунків ОСОБА_1 , які за своєю суттю є первинними банківськими документами, вбачається, що 14 лютого 2022 року на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 було зараховано кредитні кошти за договором № 801 від 14 лютого 2022 року, тобто відповідачу було надано споживчий кредит у передбачений п. 9 Заяви № 01 спосіб.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду, що позивачем не доведено, що ним на виконання умов договору здійснювалось перерахування коштів позичальнику.

З виписки з банківського рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10 серпня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 134 817,46 грн, з яких: 99 500 грн заборгованість за кредитом, 12,38 грн заборгованість за процентами; 35 305,08 грн заборгованість за комісіями.

В суді першої інстанції відповідач заперечував у задоволенні позовних вимог, зокрема з тих підстав, що незрозумілим є нарахування комісії, за надання яких послуг вона стягується, а тому вважав, що вона не може бути врахована в суму заборгованості та її нарахування є незаконним.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Пунктом 5 кредитного договору від 14 лютого 2022 року встановлено комісію 2,22% за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 2220 грн щомісячно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 35 305,08 грн.

За встановлених обставин справи рішення суду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ «ПУМБ», яким слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 801 від 14 лютого 2022 року у розмірі 99 512,38 грн, з яких: 99 500 грн заборгованість за тілом кредиту та 12,38 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до приписів частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1981,13 грн - за розгляд справи в суді першої інстанції та 2971,70 грн за апеляційний перегляд справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду від 26 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 801 від 14 лютого 2022 року у розмірі 99 512 гривень 38 копійок, з яких: 99 500 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту та 12 гривень 38 копійок заборгованість за процентами.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1981 гривня 13 копійок - за розгляд справи в суді першої інстанції та 2971 гривня 70 копійок за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов