КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/28528/23-ц

номер провадження №22-ц/824/1809/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року /суддя Вовк С.В./

у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Російської Федерації про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року матеріали позовної заяви передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України м. Києва, Російської Федерації про відшкодування шкоди. /т. 1 а.с. 126/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, відкрити провадження у справі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження. Оскаржене рішення суду порушує його право на справедливий суд, суд першої інстанції не наводить мотивів його прийняття.

Апелянт та відповідачі, окрім представника МВС України, в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, ОСОБА_2 клопотав про відкладення судового засідання для надання можливості бути особисто присутнім.

Водночас, питання явки учасників справи та можливості розгляду за їх відсутності, у справі, вирішується судом з огляду на встановлену необхідність такої явки.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами, є необхідність в його особистому заслуховуванні.

Таким чином, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що розгляд справи може проводитись без участі апелянта, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи для продовження розгляду, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року матеріали позовної заяви передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю.

06 вересня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції вказував, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що він просить під час розгляду справи замінити первісного відповідача Міністерство внутрішніх справ України на належного - Російську Федерацію.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 мільярдів Євро, обґрунтовуються незаконними діями органів державної влади Російської Федерації.

Тобто фактично зміст позову вказує на наявність спору між громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 та Російською Федерацією.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень (зокрема, органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин) можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За частиною п`ятою статті 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки спір виник між громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 та Російською Федерацією з приводу відшкодування моральної шкоди, заподіяної останньою, суд першої інстанції дійшов висновків, що то такий спір має вирішуватись компетентним судом Російської Федерації та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим судом України.

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Так, з позову вбачається, що ОСОБА_2 відповідачами визначив Міністерство внутрішніх справ України, Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві, співвідповідачем Російську Федерацію. Вимоги позову заявлені про стягнення шкоди з Російської Федерації.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції не визначився з колом відповідачів, не дав належної оцінки клопотанню позивача на а.с. 34 позову щодо залучення співвідповідача та здійснення заміни, заявлених у позові, дійшов передчасних висновків про відсутність юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: