Дата документу 19.09.2024
Справа № 334/9708/23
Провадження № 2-др/334/36/24
19 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
17.02.2024 ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича, подала до суду заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Ухвалу суду від 24.04.2024 було відмовлено в ухваленні додаткового рішення. Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.06.2024 ухвалу від 24.04.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судом не встановлено обставин для виклику у судове засідання учасників справи, а відтак, заява про ухвалення додаткового рішення розглядається за відсутності сторін по справі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
З підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.
24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського М.І. звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 30.10.2023 позовна заява залишена без руху у зв`язку з недотриманням вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України.
Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
У справі призначалось три судові засідання. Справа була розглянута за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, та за наявності заяви представника позивачки про розгляд справи без його участі.
У вступній частині позовної заяви зазначено про орієнтовний (попередній) розмір витрат на правничу допомогу 3000,00 грн. Будь-якого попереднього розрахунку розміру витрат на правничу допомогу позовна заява не містить, документів щодо надання правничої допомоги до позовної заяви не долучалось.
У справі призначалось три судові засідання, до жодного з яких позивачкою та/або її представником не було надано доказів, які б підтверджували надання правничої допомоги та розмір витрат на таку допомогу, та не було подано заяви про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
Відтак, при ухваленні заочного рішення питання про розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката не вирішувалося, а було вирішено лише питання про судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Через систему електронний суд 17.02.2024 представник позивачки адвокат Турчинський М.І. подав до суду заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат можливо лише за сукупності таких обставин: 1) сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 2) стороною подано заяву щодо таких судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі (або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів (або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який подається стороною до суду разом з першою заявою по суті спору, не є заявою про подання доказів розміру судових витрат після ухвалення рішення суду, передбаченою ч.8 ст.141 ЦПК України, хоча Цивільним процесуальним кодексом України не забороняється можливість зробити заяву про подання доказів після ухвалення рішення при поданні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.
Ухвалою суду від 24.04.2024 в ухваленні додаткового рішення було відмовлено з тих підстав, що попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, разом з позовною заявою подано не було (у вступній частині було зазначено лише загальну суму), станом на час ухвалення судом рішення, тобто на 12.02.2024, докази на підтвердження здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи були відсутні, до виходу суду до нарадчої кімнати у справі сторона позивача не зробила (не подала) відповідну заяву, що нею будуть подані докази розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.06.2024 ухвала від 24.04.2024 скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційний суд дійшов висновку про дотримання позивачем п`ятиденного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Відтак, при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у цій справі про судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, про витрати на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 6. ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує заяву представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», викладену у відзиві на апеляційну скаргу на ухвалу суду від 24.04.2024, щодо наявності підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, сума якої є завищеною і такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, неспівмірною зі складністю справи та документально не підтвердженою.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц.
У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.
На підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги від 20.10.2023, акт до договору про надання правничої допомоги від 15.02.2024, згідно з яким розмір винагороди адвоката становить 3000,00 грн., а саме за: підготовку та подачу позовної заяви щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Ленінського районного суду 2500,00грн., в т.ч. конфіденційне побачення з клієнтом (перемовини); запиту до приватного нотаріуса 500,00грн.
Фактично матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачкою послуг від адвоката Турчинського М.І. та, відповідно, витрат на правничу допомогу, пов`язаних з підготовкою та подачею позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Однак згідно з актом до договору про надання правничої допомоги від 15.02.2024, ця послуга адвоката, загальна вартість якої становить 2500,00 грн., включає в себе і такий вид послуги як конфіденційне побачення з клієнтом (перемовини), вартість якого окремо не зазначена.
При цьому, наданими суду документами не підтверджується, що конфіденційне побачення з клієнтом (перемовини) у справі зазначеної категорії за своїм змістом носить характер надання послуг з правничої допомоги.
Також ані зміст позовної заяви, ані додані до неї документи, в тому числі додаткові докази згідно з клопотанням представника позивачки від 24.01.2024, не містять підтвердження запиту адвоката до приватного нотаріуса у цій справі, а відтак, не підтверджується реальність таких адвокатських послуг у цій справі.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги доводи представника відповідача у справі щодо необґрунтованості та неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру вказаних витрат на підготовку позовної заяви для подачі до суду, оскільки відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності, розумності, і є неспівмірною з ціною позову, із складністю цієї справи, яка є справою незначної складності, не потребує необхідності вивчення додаткових джерел права, законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тривалої підготовки щодо обрання способу захисту права, визначення кола учасників справи, визначення підсудності, розрахунку судового збору, підготовки та оформлення додатків для суду, подання позовної заяви до суду (через систему «Електронний суд»).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку що заява про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню, заявлені позивачкою вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу підлягають зменшенню і стягненню у розмірі 2000,00 грн., що буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича, про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя: Турбіна Т. Ф.