ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/3823/23

провадження № 22-ц/4809/1158/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О. А., Чельник О. І.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2024 року у складі судді Кулінки Л. Д. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В травні 2023 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 21 221 грн 31 коп, 3 % річних в сумі 882 грн 03 коп, індекс інфляції в сумі 3 573 грн 06 коп та судовий збір в сумі 2 684 грн.

Позовна заява мотивована тим, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем виникли фактичні договірні відносини щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Споживачу послуг за адресою: АДРЕСА_1 , було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.02.2016 по 30.04.2023 включно.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зобов`язання щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконує в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства.

В свгою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.05.2023 за період з лютого 2016 року по квітень 2024 року має заборгованість у розмірі 21 221 грн 31 коп.

Також позивач зазначав, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку за період з лютого 2016 року по січень 2022 року складає: 3% річних 882,03 грн та 3 573,06 грн індекс інфляції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2024 року позовні вимоги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 25 676,40 грн, з яких: основний борг в сумі 21 221,31 грн за період з 01.02.2016 по 30.04.2023 (включно); 3% річних в сумі 882,03 грн за період з 11.02.2016 по 10.02.2022; інфляційні втрати в сумі 3 573,06 грн за період з лютого 2016 року по січень 2022 року, а також судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог статті 526 ЦК України зобов`язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує.

З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг в розмірі 21 221,31 грн, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача витрати по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позовну заяву ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було розглянуто без повідомлення ОСОБА_1 , як відповідача по даній справі.

Відповідач набула право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , 27 червня 2022 року на підставі договору дарування.

Крім того, через те, що працівниками аварійної служби позивача під час ліквідації аварії водопроводу було повністю виведено з ладу санвузол шляхом його розбиття, ні ОСОБА_1 , ні її діти, не можуть користуватись вказаною квартирою, так як санвузол потребує однозначної заміни.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вступила у фактичні договірні відносини з підприємством. Їй було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 21 221,31 грн за період з 01.02.2016 по 30.04.2024 (включно).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції конвенції про захист правлюдини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обґрунтовуючи підстави апеляційної скарги, відповідач посилалась на те, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статтей 128-130 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1-4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні з підстави неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Наприклад, Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (KHARCHENKO v.UKRAINE, № 37666/13, § 6, 7, ЄСПЛ, від 03 жовтня 2019 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріалами справи підтверджується, щов травні 2023 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а. с. 1-2).

В позовній заяві позивач зазначив, що останнім відомим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_3 .

З довідки про реєстрацію місця проживання № 008542/1 від 24.05.2023 вбачається, що за відомостями Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 ро стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 годину 30 хвилин 12 жовтня 2023 року (а. с. 13).

Про розгляд справи, призначений на 12 жовтня 2023 року відповідач повідомлялась за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 14).

Поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви та судовою повісткою, був повернутий на адресу суду із зазначенням про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 17).

Згідно довідки секретаря судового засідання 12 жовтня 2023 розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (а. с. 18).

В наступне судове засідання, призначене на 10 годину 50 хвилин 14 грудня 2023 року відповідач повідомлялась за адресою: АДРЕСА_4 , проте, доказів вручення вказаної повістки ОСОБА_1 матеріали справи не містять (а. с. 20).

В судове засідання, призначене на 14 грудня 2023 року учасники справи не з`явились, розгляд справи було відкладено на 11 годину 10 хвилин 15 лютого 2024 року, що підтверджується протоколом судового засідання (а. с. 21).

В наступне судове засідання, призначене на 11 годину 10 хвилин 15 лютого 2024 року відповідач повідомлялась за адресою: АДРЕСА_4 , проте, поштовий конверт з судовою повісткою був повернутий на адресу суду із зазначенням про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 24, 25).

Згідно довідки секретаря судового засідання 15 лютого 2024 року цивільну справу № 404/38223/23 знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, а наступне судове засідання призначено на 11 годину 40 хвилин 08 травня 2024 року (а. с. 26).

Про судове засідання, призначене на 08 травня 2024 року відповідач повідомлялась за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 28).

Поштовий конверт з судовою повісткою про судове засідання, призначене на 11 годину

40 хвилин 08 травня 2024 року повернувся на адресу суду першої інстанції із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 29).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) викладено висновок, що «приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зазначено, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання … є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Тобто, розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, єобов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленої належним чином про дату час і місце розгляду справи, і остання обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Основні засади правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені в Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений перелік житлово-комунальних послуг, зокрема:

житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком (забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку);

комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч. 2 ст. 526 ЦК України).

Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» просило стягнути на свою користь борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 21 221 грн 31 коп за період з лютого 2016 року по квітень 2023 року, 3 % річних в сумі 882 грн 03 коп за період з лютого 2016 року по січень 2022 року та індекс інфляції в сумі 3 573 грн 06 коп за період з лютого 2016 року по січень 2022 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідок, наданих ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в абонентській базі обліку за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про фактичні договірні відносини відповідача з ОКВП Дніпро-Кіровоград» (а. с. 3-4).

Даних про те, що між сторонами був укладений письмовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення матеріали справи не містять.

Згідно копії Витягу з реєстру мешканців міста Кропивницького за адресою: АДРЕСА_1 , до 18.01.2017 була зареєстрована ОСОБА_2 , з 06.07.2022 була зареєстрована ОСОБА_1 , а з 10.08.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон ідчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 27 червня 2022 року за відповідачем було зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 66).

Даних про інших співвласників вказаної квартири зазначені реєстри не містять.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 904/7183/17, в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц) та від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як співласникик квартири та фактичний споживач послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Разом з тим, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20), від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження № 61-12657 св 22).

Оскільки, ОСОБА_1 набула право власності на 1/3 частину квартири тільки 27 червня 2022 року, а матеріали справи не містять доказів, що вона вчиняла правочин щодо прийняття боргу з оплати послуг з надання централізованого водопостачання та водовідведення попередніх власників вказаної квартири, тому на неї не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості, нарахованої позивачем попереднім власникам, тобто до набуття відповідачем у власність 1/3 частини квартири.

Не заслуговують на увагу суду посилання в апеляційній скарзі на те, що ні ОСОБА_1 , ні її діти, не можуть користуватись вказаною квартирою, так як санвузол потребує однозначної заміни, оскільки відповідачем не надано доказів її звернення із заявою про відсутність потреби у отриманні послуг з водопостачання у зв`язку з фактичним не проживанням за вказаною адресою відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» боргу за надану послугу з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за період з 27.06.2022, тобто з моменту набуття права власності на 1/3 частини квартири, по квітень 2023 року.

Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з лютого 2016 року по 26.06.2022 є необгрунтованими та недоведеними.

Враховуючи надану ОКВП «Дніпро-Кіровоград» довідку про нарахування оплати та розмір платежів (а. с. 3), розмір боргу ОСОБА_1 за період з 27 червня 2022 року по квітень 2024 року становить 6 292 грн 94 коп з розрахунку: 352,8/30*4 (червень 2022 року) + 352,8 (липень 2022 року) + 581,18 (серпень 2022 року) + 674,61 (вересень 2022 року) + 674,61 (жовтень 2022 року) + 653,37 (листопад 2022 року) + 642,75 (грудень 2022 року) + 642,75 (січень 2023 року) + 674,61 (лютий 2023 року) +674,61 (березень 2023 року) + 674,61 (квітень 2023 року).

При цьому, суд враховує, що вимог про стягненняз ОСОБА_1 індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27 червня 2022 року по квітень 2024 року позивачем не заявлялось.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград», допустив порушення норм процесуального права, що полягало в неповідомленні відповідача про дату, час та місце розгляду справи, не надав належну оцінку наданим позивачем доказам, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2024 року скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 6 292 грн 94 коп заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та відмову в задоволенні інших вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» підлягає стягненню 657 грн 85 коп (2 684*24,51 %) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Крім того, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 039 грн 23 коп (4 026*75,49 %) судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Остаточно шляхом проведення взаємозаліку з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 381 грн 38 коп (3 039,23-657,85) судового збору.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» () 6 292 (шість тисяч двісті дев`яносто два) грн 94 коп заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 381 (дві дисячі триста вісімдесят одна) грн 38 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник