Єдиний унікальний номер: 378/576/24
Провадження № 2/378/271/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ „ФК «Профіт Капітал», з посиланням на те, що 27.04.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Р25.00600.003892685, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 42744,00 грн.. Крім того, 31.01.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № D44.00600.004866230, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 12000,00 грн.. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту заборгованість ОСОБА_1 станом 19.12.2023 року становить за:

- договором № Р25.00600.003892685 67057,51 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 26203,84 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 9543,76 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 31309,91 грн.;

- договором №D44.00600.004866230 31933,8 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 10462,77 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 7071,03 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 14400 грн..

19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №22/12-2023.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість, витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не прибув, в позові зазначив про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, розглянувши справу, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.04.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Р25.00600.003892685, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 42744,00 грн. (а.с. 6-19).

Також, 31.01.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № D44.00600.004866230, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 грн. (а.с. 20-30).

Із виписки з особового рахунку по кредитному договорі № Р25.00600.003892685 та розрахунку заборгованості по кредитному договорі № Р25.00600.003892685, встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по вказному кредитному договорі становить 67057,51 гривень, з яких заборгованість за основним боргом становить 26203,84 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9543,76 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 31309,91 гривень (а.с. 31-38).

Із виписки з особового рахунку по кредитному договорі № D44.00600.004866230 та розрахунку заборгованості по кредитному договорі № D44.00600.004866230, встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по вказному кредитному договорі становить 31933,80 гривень, з яких заборгованість за основним боргом становить 10462,77 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 7071,03 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14400,00 гривень (а.с. 39-43).

19.12.2023 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023 (а. с. 44-50, 51-56). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу 1 АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у електронному вигляді в день укладення цього договору.

22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги, в тому числі за кредитними договорами № Р25.00600.003892685 від 27.04.2018 року та № D44.00600.004866230 від 31.01.2019 р. (а.с. 59-63, 64-69). Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними договорами № Р25.00600.003892685 від 27.04.2018 року та № D44.00600.004866230 від 31.01.2019, що укладено між АТ «Ідея Банк» та відповідачем.

Пунктом 5.1 Договору факторингу права вимоги, вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього договору.

Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконує, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року за нею виникла заборгованість: за кредитним договором № Р25.00600.003892685 в розмірі 67057,51 гривень, з яких заборгованість за основним боргом становить 26203,84 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9543,76 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 31309,91 гривень; за кредитним договором № D44.00600.004866230, в розмірі 31933,80 гривень, з яких заборгованість за основним боргом становить 10462,77 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 7071,03 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14400,00 гривень.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів того, що відповідач виконав належним чином зобов`язання за кредитними договорами та надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договорів, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача до відповідача цілком обґрунтовані, оскільки остання не виконала умов укладеного з нею договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 3028,00 грн..

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в сумі 14000 грн. суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст. 58 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 р. (а.с. 71-74), Додаткова угода №11 від 23.05.2024 року до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 (а.с. 75), Акт №19 від 23.05.2024 р. прийому передачі реєстру боржників за Договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 р. (а.с.76), Акт №1 прийому передач правової допомоги від 12.06.2024 року (а.с. 77), платіжна інструкція в національній валюті №760 від 13.07.2024 р. (а.с. 82).

Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 14000,00 грн. та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботам, часу, виплаченого гонорару.

Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Відповідач не подав заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу та не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, пр-т. Ю. Гагаріна, 23, а/с 57, ), заборгованість за кредитним договором №Р25.00600.003892685 в розмірі 67057,51 грн. та заборгованість за кредитним договором №D44.00600.004866230 в розмірі 31933,8 грн., а всього 98991 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) гривню 31 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко