ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1029/24 Справа № 214/338/23 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Бондар Я.М.,Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/338/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» про захист прав споживача, визнання неправомірними дій щодо нарахування вартості послуг з вивезення побутових відходів, зобов`язання припинити нарахування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року, (суддя Ткаченко А.В.), ухваленого в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 13 жовтня 2023 року ,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він являється власником квартири АДРЕСА_1 , де крім нього зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . З жовтня 2016 року син, а з вересня 2017 року дружина за вказаною адресою не проживають та не являються споживачами наданої ТОВ «Екоспецтранс» послуги щодо вивозу побутових відходів. Син перебуває у розшуку як особа, яка переховується від органів досудового розслідування, ОСОБА_3 з вересня 2017 року перебуває на території Росії. Про відсутність членів сім`ї він неодноразово повідомляв відповідача, надаючи відповідні акти, однак ТОВ «Екоспецтранс» продовжує нараховувати вартість відповідної послуги. З метою уникнення ситуації щодо виникнення заборгованості з послуги щодо вивозу побутових відходів, які нараховуються на осіб, що зареєстровані в квартирі, він щомісячно здійснює їх оплату, чим ставить себе в скрутне матеріальне становище. Він звернувся до відповідача заявою про перерахунок заборгованості, листом від 13.12.2022 йому було повідомлено про здійснення відповідного перерахунку за останні три місяці, а не за весь період, починаючи з 19 квітня 2017 року .

Просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування вартості послуги щодо вивезення побутових відходів, що нараховуються йому по АДРЕСА_2 та членів сім`ї, які за вказаною адресою не проживають з 19 квітня.2017 по теперішній час, зобов`язавши відповідача припинити нарахування вартості послуги щодо вивезення побутових відходів за вказаною адресою.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд зобов`язати відповідача припинити нарахування вартості послуг щодо вивезення побутових відходів, оскільки члени його сім`ї за зазначеною адресою фактично не проживають. На вимогу позивача, відповідачем проведено перерахунок заборгованості і фактично позивач з ним не згодний , але відповідних вимог не заявляє. Вимогами чинного законодавства не передбачено» припинення нарахування вартості послуг», в той же час положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені випадки, в яких може бути здійснено перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги. Отже позивачем обрано не належний спосіб захисту.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого дії ОСОБА_2 , суд першої інстанції не врахував, що він звернувся до суду позовом з метою досягнення конкретної мети, а саме припинення нарахування послуги на членів сім`ї, які в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є фактичними споживачами послуги. У зв`язку з чим було обрано спосіб захисту не передбачений статтею . 16 ЦК України. Нарахування послуг за фактично відсутній осіб, яка надається відповідачем, порушує його право на майнову та матеріальну самостійність, оскільки, щомісячна сплата нарахованої послуги ставить його в скрутне матеріальне становище.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ТОВ «Екоспецтранс» відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ТОВ «Екоспецтранс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, від нього найшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як споживач комунальних послуг, звернувся 06 грудня 2022 року до відповідача ТОВ «Екоспецтранс» із заявою про перерахунок вартості послуги з вивозу побутових відходів по АДРЕСА_2 з 19.04.2017 по теперішній час на підставі постанови КМУ від 10-.12.2008 № 1070 (а.с. 26).

ТОВ «Екоспецтранс» листом від 13.12.2022 надало відповідь щодо проведення перерахунку виплат за послугу з поводження з побутовими відходами з урахування довідки про перебування у розшуку ОСОБА_4 з 19.04.2017 (а.с. 28).

При цьому згідно відомостей Державної прикордонної служби України, наданих на виконання ухвали суду, у період до 08.02.2022 ОСОБА_3 періодично поверталась до України, а отже якийсь час жила в країні, що не спростовано позивачем.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд виходив з того, звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд зобов`язати відповідача припинити нарахування вартості послуг щодо вивезення побутових відходів, оскільки члени його сім`ї за зазначеною адресою фактично не проживають. На вимогу позивача, відповідачем проведено перерахунок заборгованості і фактично позивач з ним не згодний , але відповідних вимог не заявляє. Вимогами чинного законодавства не передбачено» припинення нарахування вартості послуг», в той же час положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені випадки, в яких може бути здійснено перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги. Отже позивачем обрано не належний спосіб захисту.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг щодо виводу побутових відходів.

ТОВ «Екоспецтранс» є виконавцем послуг щодо збирання, вивезення твердих побутових, негабаритних відходів в м. Кривому Розі.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язку , регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У пункті 11 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Положеннями статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Окрім позивача, за вказаною адресою зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як споживач комунальних послуг, звернувся 06 грудня 2022 року до відповідача ТОВ «Екоспецтранс» із заявою про перерахунок вартості послуги з вивозу побутових відходів по АДРЕСА_2 з 19.04.2017 по теперішній час на підставі постанови КМУ від 10-.12.2008 № 1070 (а.с. 26).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 заявляв вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування вартості послуги щодо вивезення побутових відходів, що нараховуються йому по АДРЕСА_2 та членів сім`ї, які за вказаною адресою не проживають з 19.04.2017 по теперішній час, зобов`язавши відповідача припинити нарахування вартості послуги щодо вивезення побутових відходів за вказаною адресою.

Спосіб захисту, що визначається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути «ефективним» як у законі, так й на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєва проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтю 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц зробив висновок, що: «оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. У даній справі рахунок на оплату послуг центрального опалення та гарячого водопостачання фактично є претензією та не свідчить про порушення прав споживача, а є підставою для подальшого звернення виконавця послуг з відповідним позовом до суду».

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 234/18252/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц та постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 344/16988/14-ц.

Відповідно до практики ЄСПЛ (п. 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93), в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Аналогічний за змістом висновок викладено у п.п. 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 910/3009/18.

Колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у такому вигляді, як вони заявлені у даній справі, не призведе до захист прав останнього, оскільки внаслідок їх задоволення не вирішено конфлікт щодо нарахування позивачу житлово-комунальних послуг за спірний період, доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: Я.М. Бондар

В.П. Зубакова