Справа № 930/1607/24
Провадження №2/930/640/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м.Немирів

Немирівський районий суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним заповіту.

В обгрунтування позову зазначила, що 02 серпня 1966 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_2 у Кудлаївській сільській раді Немирівського району, про що здійснено відповідний актовий запис за №12.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 90 років, в м. Немирові ОСОБА_2 помер.

18 травня 2011 року покійний чоловік позивачки підписав заповітне розпорядження (заповіт), відповідно до змісту якого все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, заповів своїй дружині ОСОБА_1 . В цей день вказаний заповіт було посвідчено посадовою особою Кудлаївської сільської ради Немирівського району, а саме головою ради - ОСОБА_3 .

У встановлений законом термін позивачка звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка, надавши нотаріусу, окрім інших документів, відповідно і зазначений вище заповіт.

Державний нотаріус, отримавши відомості про те, що зазначений заповіт не внесено до Спадкового реєстру, направив позивачку до Немирівської міської ради із відповідним запитом для внесення у Спадковий реєстр.

Працівниками Немирівської міської ради при перевірці архівної справи «Перші примірники нотаріально-засвідчених заповітів … Кудлаївської сільської ради за 2011 рік» не було виявлено другого примірника заповіту від імені покійного чоловіка за реєстровим номером 28 від 18 травня 2011 року.

Враховуючи зазначену обставину, державним нотаріусом було надано позивачці письмове роз`яснення про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину саме за заповітом немає можливості по причині відсутності цього заповіту у Спадковому реєстрі, а також рекомендовано визнати вказаний заповіт недійсним для можливості розпочати процедуру спадкування за законом.

Таким чином, посадова особа Кудлаївської сільської ради Немирівського району, посвідчуючи 18 травня 2011 року підпис і волевиявлення її покійного чоловіка на заповіті не зареєструвала його у відповідному реєстрі, тим самим створила ситуацію, що посвідчений нею заповіт фактично є недійсним.

У зв`язку із наведеними обставинами, просить ухвалити рішення, яким визнати недійним заповіт, посвідчений 18 травня 2011 року сільським головою Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Горовенко В.П. і зареєстрований в реєстрі за №28, від імені покійного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирові Вінницької області.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

17.07.2024 ухвалою цього ж суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивачка, яка до одруження мала прізвище « ОСОБА_4 », 02 серпня 1966 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданим Кудлаївською сільською радою Немирівського району Вінницької області.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирів Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, земельну ділянку площею 2.37 га, розташовану на території Кудлаївської сільської ради, цільове призначення якої: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю І-ВН №027401, виданого на підставі рішення Кудлаївської сільської ради від 17 квітня 2001 року.

За життя ОСОБА_1 склав заповіт посвідчений головою Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Горовенко В.П., зареєстрований в реєстрі за № 28, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй дружині ОСОБА_1 . До підписання заповіт прочитаний у голос заповідачем і підписаний ним власноручно у присутності голови Кудлаївської сільської ради. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №76711225 щодо наявності у ньому зареєстрованого заповіту, спадкодавцем у якому є ОСОБА_2 , відомості відсутні.

23.04.2024 звернувшись до Немирівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 отримала роз`яснення державного нотаріуса Кнап Л.П. про те, що оскільки спадщина була прийнята нею по заповіту, для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, необхідно внести вказаний заповіт до Спадкового реєстру; для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати документи, які встановлюють, що заповіт посвідчений головою Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Горовенко В.П. за №28 від імені ОСОБА_2 є недійсним або нікчемним.

Згідно листа Немирівської міської ради №03-26-500 від 23.04.2024, при перевірці архівної справи «Перші примірники нотаріально-засвідчених заповітів, заяви про відмову від спадщини Кудлаївської сільської ради за 2011 рік» примірник заповіту від імені ОСОБА_2 за реєстровим номером 28 від 18 травня 2011 року відсутній, .

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

У статті 1233 Цивільного кодексу України, зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. (ч. 1 ст. 1236 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу . Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1251 Цивільного кодексу України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Стаття 1257 Цивільного кодексу України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17)

Суд, заслухавши позивачку, надавши оцінку наявним у справі доказам, керуючись законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним Заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 18 травня 2011 року Кудлаївською сільською радою Немирівського району Вінницької області, оскільки судом достовірно встановлено, що оспорюваний Заповіт було посвідчено уповноваженою особою, а саме: головою Кудлаївської сільської ради, при цьому Заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, зокрема, містить час та місце його посвідчення, підпис заповідача, який до підписання заповіту ознайомився з його змістом, прочитавши заповіт уголос. За змістом заповіту, до його підписання заповідачем та посвідчення уповноваженою особою, останньою було встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність.

Отже, ОСОБА_2 , добровільно виразив своє волевиявлення, склавши заповіт на дружину ОСОБА_1 , що також не оспорюється і самою позивачкою.

Не внесення до Спадкового реєстру відомостей посвідченого заповіту не свідчить про те, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі, а також не являється однією із підстав недійсності заповіту, вичерпний перелік яких визначено Законом.

Відсутність оригіналу заповіту в архіві Немирівської міської ради також не тягне за собою наслідком визнання його недійсним. До подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.07.2022 у справі № 761/49151/19, провадження №61-9654.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Немирівської міської ради, про визнання заповіту недійсним, є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 статті 141 ЦПК України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька