ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7519/24 Справа № 227/479/24 Суддя у 1-й інстанції - Притуляк С. А. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №227/479/24 ОСОБА_1 до Добропільської міської об`єднаної територіальної громади, Удачненської селищної територіальної громади, приватного нотаріуса Добропільського нотаріального округу Донецької області Молодняк Людмили Павлівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 травня 2024 року, ухваленого у складі судді Притуляка С. А., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживала разом із позивачем за її адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , з 01.06.2021 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протягом червня-жовтня 2021 року позивач брала активну участь у житті своєї матері, а саме допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо, данні факти можуть підтвердити свідки. Мати позивача померла від серцевої декомпенсації, а її поховання також займалася позивач. Після смерті матері, залишилась спадщина у вигляді квартири, будинку, та грошових коштів. 12.09.2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але одержанні такого свідоцтва їй було відмовлено через пропуск строку для подання такої заяви. Позивач зазначає, що вона пропустила строк через те, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації було частково пошкоджено будинок за місцем прийняття спадщини, а тому через загрожу життю, позивач не в змозі була вчасно прийняти спадщину. Також через те, що між місцем простійного проживання позивача та місцем спадкового майна відсутнє залізничне та автобусне сполучення, це не уможливлювало вчасне звернення до нотаріуса. Позивач вважає, що причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною. 01.03.2021 року між представником позивача та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір № 2/21 про оренду відповідачем нежитлового приміщення загальною площею 352 м2 на строк до 28.02.2022 для зберігання продуктів за адресою: АДРЕСА_3 . В порушення п. 1.1 Договору відповідач влаштував в орендованому приміщенні цех по виробництву кераміки. Строк дії договору закінчився, проте, орендоване приміщення звільнене не було та відповідач продовжує користуватися чужою власністю без законних підстав.

Просить суд визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 травня 2024 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимогив повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції помилково не вважав ведення воєнного стану в Україні та проведення бойових дій на території нашої держави поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу апеляційного суду надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності позивача.

Представники Добропільської міської об`єднаної територіальної громади та Удачненської селищної територіальної громади в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Приватний нотаріус Добропільського нотаріального округу Донецької області Молодняк Людмила Павлівна в судове засідання не з`явилася, на адресу апеляційного суду надійшла заява про можливість розгляду справи за її відсутності та винести рішення на розсуд суду.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Сергіївка Красноармійського району Донецької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Лозова Лозівського району Харківської області, про що Лозівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено актовий запис № 1455 від 22.10.2021 року, та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.12)

Згідно довідці про причину смерті №784 від 22.10.2021 року, ОСОБА_2 померла від серцевої декомпенсації (а.с.13).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2011 року який був завірений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №249, ОСОБА_2 купила в особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_4 (а.с.15, 16).

Також згідно витягу про державну реєстрації прав, яке видане Добропільським бюро технічної інвентаризації, № 29025596 від 16.02.2011 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на формі приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу № 249 від 03.02.2011 року (а.с.17).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №148429, яке видано ОСОБА_2 , вбачається, що їй було надано земельну ділянку площею 0,2889га. Для обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства (а.с.20, 21).

Судом також було досліджено договір купівлі-продажі від 07.02.1986 року, ОСОБА_2 придбала дім з надвірними забудовами за адресою: с. Удачне Донецької області, цей договір було посвідчено секретарем виконкому Удачненської сільської ради у книзі для запису нотаріальних дій № 3 (а.с.22-23).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №217/02-31 від 12.09.2023р., приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області було відмовлено ОСОБА_1 в оформлені свідоцтва про право на спадщину померлої ОСОБА_2 , через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а належних та допустимих доказів того, що у позивача є такі причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій, остання суду не надала.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду та зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Керуючись ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №234/17511/19 (провадження №61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі №756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має врахувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Презумпція знання законодавства закріплена в статті 57 Конституції України, а саме: кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Суть презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 5 Указу Президенту України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов`язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» внесено зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», і викладено його в такій редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці».

Цей пункт був виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України №469 від 09 травня 2023 року (набуття чинності 23 травня 2023 року).

Дійсно, вказаний пункт постанови суперечив статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягав застосуванню.

Однак, впровадження цієї норми права Кабінетом Міністрів України як вищим органом у системі органів виконавчої влади свідчить про нечіткість норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану.

Частина третя статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Постанова Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року була опублікована у встановленому законом порядку, тобто доведена до відома населення.

Відповідно, обставина нечіткості норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану є загальновідомою та, незалежно від того, посилалася позивач в позовній заяві на цю обставину, чи ні, є достатньою підставою для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

У цій справі встановлено, що спадщина після смерті матері позивачки відкрилася і не оформлена і в цей період діяли норми постанови Кабінету Міністрів України, яка передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, що на переконання колегії суддів слід врахувати при вирішені даного позову.

До того ж, слід врахувати, що введення воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року є тією обставиною, що беззаперечно впливає на права громадян, особливо тих, що знаходяться близько до зони бойових дій. З метою недопущення порушення цих прав законодавець вніс певні зміни до нормативно-правових актів. Зокрема, Прикінцеві і перехідні положення ЦК України доповнені пунктом 19, у якому передбачено, що в період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тому, з огляду на принцип розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), який Верховний Суд достатньо часто застосовує у постановах, не врегульована ситуація, коли позовна давність, що має значення для отримання судового захисту порушеного права, зупинена на весь період воєнного стану, а строк для прийняття спадщини ні.

Беручи це до уваги, і те що спадкове майно (Донецька область), як і місце мешкання позивача (Харківська область), знаходиться весь час з моменту відкриття спадщини до теперішнього часу в районах наближених до лінії бойових дій, позивач могла розраховувати на те, щоб суд врахував дану обставину в комплексі з наявним фактом неякісного правового регулювання цивільних відносин щодо строку для прийняття спадщини (неузгодженість такого регулювання з ЦК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні позову суд повинен виходити з таких об`єктивних обставин як: дія воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року, нечіткість у нормах національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, зупинення на час воєнного стану перебігу позовної давності, що не відповідає завданням та основним засадам цивільного судочинства, є проявом «надмірного формалізму» та не узгоджується із розумністю як однією з основних засад цивільного законодавства, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 травня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: