Справа № 143/546/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
12.09.2024 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гуцола М.П.
з участю секретаря судових засідань Затоковенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Коваленко Марина Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з особливими обставинами, -
короткий зміст позовних вимог.
позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків на дитину відповідного віку щомісячно, із дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4000 гривень щомісячно, із дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Обґрунтовуючи позов, посилається на те, що вона з відповідачем проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Крім цього, син сторін ОСОБА_3 має захворювання та йому встановлений діагноз - розлад експресивно-рецептивної мови у дитини з порушенням соціальної комунікації, зниженням концентрації уваги та гіпердинамічним синдромом, стереотипними формами поведінки. Супутній діагноз м`язово-тонічний синдром шийно-плечової локалізації. Таке захворювання дитини потребує постійного лікування, консультацій психіатра, нейропсихолога, логопеда-дефектолога та медикаментозного лікування. Зазначене лікування потребує додаткових витрат на дитину, лише в квітні-травні позивачем понесені витрати на психотерапійні послуги у розмірі 13 950 грн., а тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду.
Рух справи, позиція суду.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 25).
З метою визначення підсудності суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Білогородської сільської ради про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с. 26, 33, 34).
Ухвалою суду від 13.06.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09.07.2024 (а.с. 27).
28.06.2024 судом отримана відповідь з Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, відповідно до якої за даними інформаційно-комунікаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Києва» станом на 27.06.2024 дані про ОСОБА_2 та відомості щодо зареєстрованого місця його проживання (перебування) в місті Києві відсутні (а.с. 37).
09.07.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін.
10.07.2024 судом отримана відповідь з Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, з якої слідує, що за відомостями з відділу питань реєстрації/зняття місця проживання громадян Білогородської сільської ради дані відсутні (а.с. 46).
30.07.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з відпусткою головуючого судді Гуцола М.П.
21.08.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін.
Представник позивача адвокат Коваленко М.В. в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 38).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 50, 55, 62), правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.09.2018 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.11).
Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.
У квітні-травні позивачем понесені витрати на психокорекційні послуги для дитини у розмірі 13 950 грн. (а.с. 14).
Дитина потребує корекційної роботи відповідно до висновку психологічної діагностики ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» (а.с. 15-19).
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 не надає.
Вказані обставини відповідачем не оспорені.
Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст. 430 ЦПК України, ст. 191 СК України.

Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат, то суд зауважує наступне.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Згідно із ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 ст.185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивач надала суду медичну документацію стосовно захворювання у дитини та докази її витрат у квітні-травні на психокорекційні послуги для дитини у розмірі 13 950 грн, однак позивачем не надано до суду розрахунку необхідних витрат на лікування дитини, які будуть понесені у майбутньому, періоду лікування та обґрунтування необхідності стягнення додаткових витрат саме у розмірі 4 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги про відшкодування вже понесених витрат в сумі 13 950 грн. позивачем не заявлено. Крім того, вказана сума не може слугувати базою для розрахунку витрат на лікування дитини у майбутньому.

Суд не ставить під сумнів існування об`єктивних обставин, необхідності здійснення додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її лікуванням, разом з тим, витрати, які планується понести у майбутньому, повинні бути документально обґрунтовані і містити орієнтовний розрахунок їх вартості, та бути обмеженими періодом лікування, а тому не можуть стягуватися до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно суд уважає правильним роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена можливості у подальшому стягнути додаткові витрати на лікування дитини після їх фактичного понесення відповідно до вимог ст. 185 СК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення додаткових витрат на малолітню дитину.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору в розмірі 2422,40грн., позовні вимоги задоволено частково, а тому оплату судового збору необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягнути з нього судовий збір у розмірі 1211,20 грн. в дохід держави.

На підставі ст.ст. 180-183, 185,191, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 76-81, 141, 142, 263-265, 280, п.1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Коваленко Марина Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з особливими обставинами- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення з даним позовом до суду - 11.06.2024 і до досягнення сином повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в 1211,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Погребищенського районного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя