Справа № 161/9268/23 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-з/802/56/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дітей, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 , поданою від її імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Волинського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2024 року залишено без змін.

11 вересня 2024 року до Волинського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення у цій справі додаткового судового рішення про стягнення із відповідачки на його користь 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні позивач заяву підтримав і просив її задовольнити.

Відповідачка у задоволенні заяви просила відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити з таких підстав.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Згідно з матеріалами справи позивач ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_3 , подав 10.07.2024 через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу відповідачки, у якому зазначив про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн і що докази витрат та їх розмір буде подано до суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т.2 а.с.7-10).

У відзиві не зазначено взагалі про існування будь-яких поважних причин неможливості подання цих доказів разом із відзивом, чи до закінчення судових дебатів у справі.

У судовому засіданні 09.09.2024 представник позивача у судових дебатах також зазначив про подання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Про будь-які поважні причини неможливості подання цих доказів до судових дебатів не озвучив.

Подана 11.09.2024 заява про ухвалення додаткового рішення також не обґрунтована поважними причинами неможливості подання доказів до судових дебатів.

До заяви додано договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.07.2024, у п. 2.1 якого визначено ціну договору - 6 000 грн, рахунок № 8 від 10.07.2024 про сплату ОСОБА_1 6 000 грн на професійну правничу допомогу і акт здавання-приймання наданих послуг від 10.09.2024, у якому відсутній перелік тих послуг, які неможливо було вказати з поважних причин до судових дебатів.

Ураховуючи наведене, а саме те, що заява про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції, надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із визначенням фіксованого розміру винагороди могли бути подані до закінчення судових дебатів, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , поданій від його імені представником ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді