РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання Іоненко С.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД»,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС»,

представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» - адвокат Головко Аліна Ігорівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» про визнання недійсним договорів купівлі - продажу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, яким просить визнати попередні договори купівлі продажу нерухомого майна № Н.Р. 224 та Н.Р. 236 від 03.06.2021 недійсними; стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 1 322 697,60 грн.

Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: стягнути з відповідачів на свою користь судовий збір у розмірі 13 227,00 грн.

Аргументи учасників справи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» (далі - ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС») умов договору, зокрема, не дотримання строків введення житлового будинку в експлуатацію. Також, позивач посилається на відсутність у відповідача дозвільної документації на будівництво житлового будинку.

Відповідач ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» подав відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечував, посилаючись на те, що оспорюванні договори в дійсності були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а отже повністю відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. Також, відповідач посилається на те, що позивачем не доведено, що оспорювані договори не відповідають зазначеним вимогам.

Відповідач акціонерне товариство «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД» (далі - АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД») правом подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 07.03.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі, та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Заочним рішенням від 23.05.2024 позов ОСОБА_1 , - задоволено. Визнано попередні договори купівлі продажу нерухомого майна № Н.Р. 224 та Н.Р. 236 від 03.06.2021 недійсними. Стягнуто солідарно з АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1322697 (один мільйон триста двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім) гривень 60 копійок. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2024 заяву представника відповідача ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» адвоката Головко А.І. задоволено та скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 у цивільній справі № 953/12413/23. Призначено цивільну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

У судове засідання представник відповідача АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД» належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності не надавав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.06.2021 між позивачем ОСОБА_1 та АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 42947330, в інтересах якого на підставі Договору доручення діяло ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 43494969, укладені попередні договори купівлі продажу нерухомого майна №№ Н.Р. 224 та Н.Р. 236.

Згідно п. 3.2. договорів Продавець зобов`язався ввести в експлуатацію Багатоквартирний житловий будинок не пізніше 3 кварталу 2023 року, та згідно п. 4.2.2 Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю грошові кошти в якості Забезпечувального платежу.

Згідно п. 7.1. жодна зі сторін Попереднього договору не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин, що виникли після укладання Попереднього договору.

Згідно п. 7.2 такими обставинами договорами визнані зокрема військові дії та введення військового стану на території м. Харкова та Харківської області. Дані обставини підтверджуються відповідним листом Торгово-промислової палати України, а також Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення військового стану, якій триває до теперішнього часу.

На виконання умов договорів Позивач сплатив на рахунок Відповідача наступні кошти: 07.06.2021 суму 288 022,95 грн, що є еквівалентом 10485 дол. США за договором Н.Р. 236; 05.07.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 04.08.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 06.09.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 04.10.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 10.11.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 07.12.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 11.01.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 09.02.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 236; 07.06.2021 суму 288 627,29 грн, що є еквівалентом 10507 дол. США за договором Н.Р. 224; 05.07.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 04.08.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 06.09.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 04.10.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 10.11.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 07.12.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 11.01.2021 суму 24 036,25 грн, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224; 09.02.2021 суму 24 036,25 гр, що є еквівалентом 875 дол. США за договором Н.Р. 224.

Загалом Позивач сплатив за договором Н.Р. 236 суму 480 312,95 грн, що є еквівалентом 17 485 дол. США, за договором Н.Р. 224 суму 480 917,29 грн, що є еквівалентом 17 507 дол. США. Загалом за обома договорами 961 230,24 грн, що є еквівалентом 34 992 дол. США.

Згідно п. 2.7.2 договорів під Комерційний курс валют розуміється курс долара США по відношенню до української гривні, що опублікований на сайті privatbank.ua у значенні Продаж та використувається для розрахунку розміру будь-яких платежів, що здійснюються в межах розрахунків згідно Попереднього договору. Станом на 20.12.2023 курс Продаж Приватбанку становить 37,8 грн. Таким чином, сума в еквіваленті 34 992 дол. США, сплачена Позивачем, станом на 20.12.2023, згідно умов договорів, становить 1 322 697,6 грн.

Позивач стверджує, що Відповідач не доклав зусиль щодо виконання зобов`язань за вказаними договорами, а саме: Відповідач не ввів в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок не пізніше 3 кварталу 2023 року згідно п. 3.2 Договорів. А на Порталі державної електронної системи у сфері будівництва відсутні будь-які дозвільні документи за адресою будівництва: АДРЕСА_1 , внаслідок чого змушений був звернутися до суду.

09.10.2020 між ТОВ "ЄВРОПАРТНЕР КОМПАНI" (сторона-1), ТОВ 'ПРОВЕНТУС" (сторона-2), ТОВ "СТРОЙ CITI ДЕВЕЛОПМЕНТ" укладено договір про будiвництво житлового комплексу по пров. Шевченкiвському, 50 у м. Харкові, за умовами якого, сторони 1 та 2 зобов`язалися збудувати житловий будинок з вказаною адресою.

Відповідно до п. 2.2. Договору про будівництво житлового комплексу від 09.10.2020, для реалізації цього договору ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР КОМПАНI» та ТОВ «ПРОВЕНТУС» передало ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» частину функцій замовника будівництва, обсяг яких визначено іншими умовами цього договору.

Згідно п. 4.8. даного договору ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» отримало також виключне право інвестування та/або залучення коштiв від третіх осiб для завершення будівництва об`єкту.

01.06.2021 між ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», від імені та в інтересах якого діє ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС», укладено Договір про часткову передачу функцій замовника будівництва, зокрема щодо укладення правочинів, пов`язаних з продажом нерухомого майна, створеного за результатами спорудження об`єкту будівництва, у тому числі, але не виключно, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна - п. 1.3.1. Договору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується інформацією з реєстру дозвільних документів на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради зареєстровані Містобудівні умови та обмеження від 23.02.2021 та від 23.07.2021, а також Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 06.07.2021 та від 23.07.2021, замовником яких виступили ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР КОМПАНI», ТОВ «ПРОВЕНТУС».

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із визнанням правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів врегульовані ЦК України.

Згідно з частинами першою третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Статтею 229 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Стаття 230 ЦК України наголошує, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Водночас, у постановах Верховного Суду України від 29.04.2014 у справі № 3-11гс14 та у постанові Верховного Суду від 11.01.2020 у справі № 761/22687/17 (провадження № 61-6502св19) зауважено наступне:

Під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже, позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, тоді вважається, що наявна помилка.

Має бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок між обманом та вчиненням правочину. Тільки той обман дозволяє оспорити правочин, який вплинув на рішення сторони вчинити цей правочин. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману іншу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину відповідно до ст. 230 ЦК України.

Кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію. При встановленні наявності обману суд має враховувати стандарт поведінки розумного учасника обороту, який наділений схожими характеристиками зі стороною, яку ввели в оману.

Як вбачається з матеріалів справи, які надані суду відповідачем ТОВ «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» після скасування заочного рішення у даній справі, в реєстрі дозвільних документів на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради зареєстровані Містобудівні умови та обмеження від 23.02.2021 та від 23.07.2021, а також Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 06.07.2021 та від 23.07.2021, замовником яких виступили ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР КОМПАНI», ТОВ «ПРОВЕНТУС».

Аналіз укладених між ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР КОМПАНI», ТОВ «ПРОВЕНТУС», ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та відповідачами договорів щодо будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , не свідчить про те, хто саме має бути зазначений як замовник будівництва у дозвільних документах (містобудівних умовах, повідомлені про початок будівельних робіт), які розміщаються в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, оскільки окремі функції замовника будівництва можуть розподілятися між різними юридичними особами, які виступають замовниками будівництва перед третіми особами, в межах делегованих їм за договорами повноважень.

Крім того, перші повідомлення та Містобудівні умови та обмеження зареєстровані до моменту підписання спірного договору, що спростовує доводи позивача про підписання договору внаслідок введення її в оману.

Судом також враховано, що листом вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України № 671/97-ВР від 02.12.1997 «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тож, невиконання умов договору щодо завершення будівництва у визначені в ньому строки за даних умов не може слугувати беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог у цій справі.

Позивачем жодними доказами не доведено, що така затримка сталась внаслідок умисних дій відповідачів, як і причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні та надані додатково у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

З урахуванням залишення позовних вимог без задоволення, судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС» про визнання недійсним договорів купівлі - продажу, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - Акціонерне товариство «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», , м. Київ, вул. Велика Житомирська, 6/11, кв. 307.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС», , м. Харків, вул. Клочківська, 190А.

Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ФІНАНС», , - адвокат Головко Аліна Ігорівна, АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено і підписано 20.09.2024.

Суддя Ю.Ю. Власова