ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/163/24
Провадження по справі 2/281/228/24
18 вересня 2024 року селище Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Свинченко Г.Д.,
секретаря судового засідання - Островської І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовною заявою адвоката Іщук Аліни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати право ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) у землях реформованого КСП «Куйбишева» Будо-Літківської сільської ради Лугинського району розміром 3,34 га в умовних кадастрових гектарах яке належало ОСОБА_2 в порядку спадкування майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій право належало відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0288863 від 28.10.1997р., виданого на підставі розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 121.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач не може оформити право на земельну частку (пай) у зв`язку із тим, що було втрачено оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0288863 від 28.10.1997р., виданого на підставі розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 121.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце повідомлені належним чином. У заяві до суду представник позивача просить справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Лугинська селищна рада участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча про розгляд справи неодноразово повідомлялася належним чином. Жодних заперечень чи клопотань до суду не надходило.
На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 6 листопада 2019 року, виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Після смерті діда позивачки ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом, та залишилось спадкове майно, сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0288863 від 28.10.1997р., виданий на підставі розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 121. Проте, сам документ було загублено.
Померлий ОСОБА_2 доводиться дідом ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.08.1947, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 08.12.1963, свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 15.10.1964, свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 від 27.09.1986.
Приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 грудня 2023 року за № 560/02-14, якою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно ст.3 цього Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) "підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.
Згідно положенняст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай).
Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268 ЦПК України, суд
Позова адвоката Іщук Аліни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати право ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) у землях реформованого КСП «Куйбишева» Будо-Літківської сільської ради Лугинського району розміром 3,34 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_2 в порядку спадкування майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій право належало відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0288863 від 28.10.1997р., виданого на підставі розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 121.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Г.Д. Свинченко