ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5967/24 Справа № 932/7134/21 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2024року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021року (згідно поштового штемпелю) Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу.

Позовні вимоги заявник обґрунтовував тим, що 13 лютого 2020року у місті Дніпрі за участю автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 сталося дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), в результаті якої транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020року у справі № 932/2332/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КупАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ за заявою ОСОБА_2 було сплачено страхове відшкодування в розмірі 23 066,40грн. Також за послуги ФОП ОСОБА_3 , пов`язані з проведенням дослідження транспортного засобу та збором документів, позивач поніс витрати в розмірі 1 708,20грн.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 , у добровільному порядку не відшкодував МТСБУ суму виплаченого страхового відшкодування.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 23 066,40грн, витрат на проведення дослідження транспортного засобу та збір документів в розмірі 1 708,20грн, а також судових витрат.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2024року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що наданий позивачем звіт оцінювача-автотоварознавця № 130220 є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує розмір матеріальних збитків.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020року у справі № 932/2332/20 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у ДТП, яка мала місце 13 лютого 2020року у місті Дніпрі за участю автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КупАП (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 (а.с.12).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП не була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ СК «Кредо», поліс № АО/2105324 (а.с.13).

Згідно звіту № 130220 від 09 березня 2020року, складеного оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 42 503,40грн, що дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 149 468,17грн (а.с.15-22).

На підтвердження розміру збитків також надано акт огляду колісного транспортного засобу та фотознімки (а.с.22-28).

Відповідно до копії наказу (справа № 4939), за заявою ОСОБА_2 (розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 ), МТСБУ було вирішено сплатити відшкодування в розмірі 23 066,40грн. Факт сплати підтверджується копією платіжного доручення № 1478327 від 30 квітня 2020року (а.с.37,38).

Згідно копії платіжного доручення № 1477449 на рахунок ФОП ОСОБА_3 в рахунок оплати послуг аварійного комісара сплачено 1 708,20грн (а.с.33).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , який є фізично знищеним, після ДТП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною другою статті 1192 ЦК України також визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з підпунктом а пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пунктів 34.2-34.4 статті 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Пунктами 36.1-36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до підпункту 38.2.1 статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Звертаючись до суду з позовом, МТСБУ на підтвердження своїх вимог надав суду звіт № 130220, складений оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 , згідно якого вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 42 503,40грн, що дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 149 468,17грн.

Отже, даним висновком було визначено розмір ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, при цьому необхідним є визначення розміру вартості транспортного засобу до ДТП та в пошкодженому стані (вартість утилізації).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23) зазначила: «... за змістом статі 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Renault Kadjar», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП...».

Встановивши, що транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , є фізично знищеним, тобто його ремонт є економічно необґрунтованим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що власнику такого транспортного засобу відшкодовується різниця між спричиненими матеріальними збитками, страховою виплатою та ринковою вартістю транспортного засобу після ДТП, однак позивачем не дано суду доказів щодо ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані (після ДТП), а тому позивачем не доведено розміру сум, які підлягають стягнення з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що звіт № 130220, складений оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 , виконаний з порушенням норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пункту 2.2 Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників.

При цьому пунктом 7.18 Методики визначено, що вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишились.

Однак, оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 при визначені розміру ринкової вартості визначено було різницю між розміром ринкової вартості до ДТП та вартістю матеріального збитку, що суперечить нормам Методики.

Посилання МТСБУ в апеляційній скарзі на те, що вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП визначена у розрахунку від 16 квітня 2020року, який доданий до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такий доказ складений представниками самого МТСБУ, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, враховуючи те, що позивач в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів вартості транспортного засобу після ДТП, підстави для стягнення з відповідача понесених збитків відсутні.

Апеляційний суд звертає увагу, що оскільки визначення розміру матеріального збитку у спірних правовідносинах потребує спеціальних знань, то в разі якщо висновок експерта є неповним або неясним чи за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованості, суперечності з іншими матеріалами справи тощо) чи у достовірності (реальності) вартості відновлюваного ремонту пошкодженої речі позивач мав право заявити клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Однак з боку позивача МТСБУ клопотань про призначення такої експертизи ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надходило.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2024року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2024року.

Судді: