ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року місто Чернівці справа №726/3005/23

провадження №22-ц/822/661/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Скулеба А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Чернівецької міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 22 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, головуючий в суді першої інстанції суддя Мілінчук С.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Посилався на те, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Від даного шлюбу є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після фактичного припинення шлюбних відносин залишилися проживати разом із матір`ю ОСОБА_2

12 серпня 2022 року Садгірським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх його доходів щомісячно. Крім того, стягнуто аліменти на утримання колишньої дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьохрічного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Наголошує, що відповідач чинить йому перешкоди у побаченнях із дітьми, унеможливлює їхні зустрічі. У зв`язку із цим за зверненням позивача рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22 листопада 2022 року визначено участь батька у вихованні дітей, встановлено порядок їх побачень.

Однак, відповідач вказане рішення належним чином не виконує, у зв`язку із чим позивач не може бачитися із своїми дітьми навіть у визначений час.

Вважає, що відповідач порушує його права щодо участі у вихованні та розвитку дітей, а тому просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніми дітьми та встановити порядок побачень із ними, а саме: кожної неділі з 09:00 год. до 17 год. 00 хв. без присутності матері; у дні народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 (день ОСОБА_6 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (день ОСОБА_7 ) порівну з матір`ю; 15 серпня (день його народження) щорічно без присутності матері; ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження бабусі ОСОБА_8 ) щорічно без присутності матері; 22, 23 жовтня (день народження дідуся ОСОБА_9 ), 18 червня (день батька) щорічно без присутності матері, новорічні, Різдвяні та Пасхальні свята, 1 вересня, 8 березня порівну з матір`ю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 22 травня 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_1 , усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано по АДРЕСА_2 , перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Визначено порядок спілкування та побачення ОСОБА_1 , із його дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і встановлено порядок побачень:

- до досягнення старшою дитиною чотирирічного віку, а саме до 04.11.2024 року - у присутності матері, щонеділі у проміжку часу із 09:00 години до 17:00 за місцем проживання дітей, або у іншому місці за згодою батьків;

- після досягнення старшою дитиною чотирирічного віку, а саме з 04.11.2024 року по 02.12.2024 року без присутності матері, щонеділі у проміжку часу із 09:00 години до 17:00, але не більш ніж 3 години, у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього місця проживання та повернути назад до місця проживання;

- з 02.12.2024 року по 02.01.2025 року без присутності матері, щонеділі у проміжку часу із 09:00 години до 17:00, але не більш ніж 4 години, у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього проживання та повернути назад до місця проживання;

- з 02.01.2025 року по 03.01.2026 року без присутності матері, щонеділі у проміжку часу з 09:00 години до 17:00, але не більш ніж 6 години, у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього проживання та повернути назад до місця проживання;

- з 03.01.2026 року без присутності матері, щонеділі у проміжку часу із 09:00 години до 17:00, у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього проживання та повернути назад до місця проживання;

- у різдвяні, новорічні та пасхальні свята 2024-2025 року та подальших років, щорічно, у проміжку часу із 09:00 години до 22:00 почергово без присутності матері, святкові дні - 16 червня (день ОСОБА_6 ), 04 листопада (день народження Емми), ІНФОРМАЦІЯ_10 , щорічно, спільно та з матр`ю та у її присутності.

- у святкові дні 15 серпня (день народження ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження бабусі ОСОБА_8 ), 22, ІНФОРМАЦІЯ_11 (день народження дідуся ОСОБА_9 ), 18 червня (День батька), щорічно, починаючи із 2025 року, у проміжок часу із 09:00 години до 18:00, без присутності матері у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього місця проживання та повернути назад до місця проживання.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 541,8 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що рішення є незаконним яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по доказах які були надані стороною відповідача, судом були зроблені хибні висновки.

При розгляді справи суд обмежився викликом представника служби у справах дітей, який під час надання пояснення по суті позовних вимог вказав, що він має юридичну освіту та не являється ні психологом ні педагогом, а тому надати обґрунтоване пояснення з приводу графіку не може. Під час судового засідання не було також заявленого клопотання про отримання чи витребування судом письмового висновку служби у справах дітей, а суд приймав рішення виключно з власного бачення способу спілкування батька з дітьми, при цьому взагалі не врахував ні психологічні особливості дітей, ні їх бажання. За викладених обставин вважає, що судом було допущено порушення ст. 19 СК України.

Вказує, що нею не було допущено порушень встановленого графіку спілкування із дітьми, встановленого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22 листопада 2022 року №693/37. Вона завжди йшла на компроміс із батьком дітей та доставляла їх до визначеного чи обумовленого для проведення побачення місця.

Вказала, що вона проживає одна із двома дітьми від фактичного їх народження. Батько покинув сім`ю, її і Емму, коли вона перебувала на 8-му місяці вагітності.

Ніяких скарг в службу у справах дітей чи правоохоронні органи на те, що нею вчинялись дії направлені на порушення встановленого графіку спілкування із дітьми в матеріалах справи немає. Відтак, вважає, що ніяких прав позивача порушено не було, і позовні вимоги є безпідставними.

Надані нею докази у справі доводять обставину, що позивач у справі не зацікавлений в тому, щоб повноцінно здійснювати догляд і виховання дітей, як визначає законодавство України та моральні цінності людини.

Вважає, що позивач у справі, як батько не здатен самостійно надати мінімальний необхідний догляд, харчування, наявність бодай якихось базових знань та умінь, необхідних для спілкування із дітьми. Встановлений судом графік спілкування із дітьми порушує їх права, оскільки діти не будуть належним чином доглянуті та забезпечені всім необхідним поза її візуальним контролем.

Вказує, що не проти, щоб батько приймав участь у вихованні їх дітей та мав можливість спілкуватись чи бачитись із ними, однак на даний час такі побачення будуть виключно всупереч інтересам дітей, так як діти ще дуже малі, а в батька відсутні навички поводження із такими дітьми.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Паланійчук В.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Вказав, що судом першої інстанції надано належну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

З приводу посилання відповідачки на відсутність в матеріалах справи письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору, то представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вказав, що спір між сторонами щодо побачень із дітьми вже було вирішено шляхом винесення рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яким встановлений порядок побачень батька з дітьми.

Відповідач вказане рішення не виконувала, а тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Всі адміністративні справи відносно позивача закриті.

Практика Верховного Суду, на яку посилається відповідач є давнішою у порівнянні з практикою, на яку посилався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який укладено 04 квітня 2020 року було розірвано (а.с.10-11).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.8, 9).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень:

- 12 серпня 2022 року судовим наказом Садгірського районного суду м. Чернівці стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , паспорт № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти в розмірі 1/3 від всіх його доходів щомісячно починаючи з дня подання заяви, тобто з 10 серпня 2022 року і до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму витрат пов`язаних із утримання дитини відповідного віку на кожну дитину;

- 12 жовтня 2022 року заочним рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини задоволено частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, з часу звернення з позовом до суду тобто з 26 вересня 2022 року.

Згідно довідки про розмір аліментів утриманих із грошового забезпечення військовослужбовця № 1647/ФЕС/294 від 31 жовтня 2023 року виданої ВЧ НОМЕР_7 , встановлено, що дійсно із грошового забезпечення ОСОБА_1 було утримано у якості аліментів грошові кошти по виконавчим провадженням №70399019, 69897521 у розмірі 258 001,04 гривень за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року включно (а.с.15).

Як вбачається із копії витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_8 № 147 від 03 червня 2022 року, ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера відділу міжнародного військового співробітництва ВОС 3905003, шпк майор (а.с.13).

Згідно службової характеристики від 22 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 на посаді офіцера зарекомендував себе з позитивного боку як грамотний та дисциплінований офіцер, з добре розвинутими моральними та діловими якостями (а.с.14).

Згідно витягу із інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 станом на 17 жовтня 2023 року немає незнятої чи не погашеної судимості (а.с.16).

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів №463 від 23 жовтня 2023 року, у ОСОБА_1 психіатричних та наркологічних протипоказань немає (а.с.18).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , складений членами комісії та затверджений начальником служби у справах дітей Кіцманської міської ради 16 листопада 2023 року вбачається, що у помешканні позивача є можливість та умови для перебування дітей (а.с.17).

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №693/37 від 22 листопада 2022 року розглянуто заяву ОСОБА_1 про визначення його участі у вихованні дітей та визначено ОСОБА_1 участь у вихованні малолітніх дітей та встановлено порядок побачення із малолітніми дітьми кожну другу суботу та неділю з 09:00 год. до 11:00 год. (а.с.19).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам частково не відповідає, а саме, колегія суддів не погоджується з встановленим порядком побачень батька з дітьми.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У справі, яка переглядається, предметом спору є визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому колегія суддів керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України (далі СК України), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони розлучені, проживають окремо, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачкою ОСОБА_2 .

Встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки і вони не досягли згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з доньками.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7678, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в частині позовної вимоги щодо усунення перешкод батьку у вихованні та спілкуванні з дітьми, таке рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідач не надала та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька із доньками, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дітей, і такі дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я дітей.

Посилання заявника на те, що в порушення норм процесуального права позивач не надав належних і допустимих доказів щодо наявності у нього будь-яких перешкод у спілкуванні із доньками, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17 (провадження № 61-17718св18) вказано, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. […] Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спірного питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України).

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/9828/17 (провадження № 61-1252св19) зазначено, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Таким чином, проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення з точки зору застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі поданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер. Висновки суду у цій справі не суперечать правовим висновкам, викладеним у наведених постановах суду касаційної інстанції.

Щодо аргументів відповідачки про відсутність в матеріалах справи письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору, колегія суддів оцінює критично, оскільки орган опіки та піклування вже розв`язував даний спір шляхом постановлення рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №693/37 від 22 листопада 2022 року, яким визначено ОСОБА_1 участь у вихованні малолітніх дітей та встановлено порядок побачення із малолітніми дітьми кожну другу суботу та неділю з 09:00 год. до 11:00 год. (а.с.19).

Крім цього, висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру.

Подібний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року (справа № 742/710/19).

При цьому, колегія суддів не в повній мірі погоджується із визначеним у рішенні суду першої інстанції порядком та способом побачень батька з доньками та вважає, що такий порядок слід змінити, адже такий спосіб участі батька у вихованні доньок та спілкуванні з ними не у повній мірі відповідатиме інтересам як дітей, так і батьків.

Колегія суддів, визначаючи у цій справі способи та порядок участі батька у спілкуванні та вихованні доньок, у першу чергу враховує інтереси дітей, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Так, з матеріалів справи вбачається, що діти є дуже малого віку: 2 та 4 рочки. Менша дитина практично батька не знає, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки ще до її народження. Отже, для звикання та налагодження стосунків з батьком дітям потрібний певний час для адаптаціїї. А тому колегія суддів вважає, що зустрічі з дітьми протягом першого року з дня прийняття даної постанови слід проводити батькові в присутності матері ОСОБА_2 .

Крім цього, як пояснила в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , що менша дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться ще на дитячому харчуванні і мати її годує кожних три години. Також, щодня з 13-00 до 16-00 дитина має денний сон. За таких обставин, колегія суддів вважає, що протягом першого року побачення батька з дітьми слід встановити з врахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей з 10-00 по 13-00 години.

З наданих в судовому засіданні пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що він може зустрічатися з дітьми лише один раз на тиждень, у вихідний день неділю і дану обставину колегія суддів приймає до уваги.

Що стосується зустрічей батька з дітьми в дні народження бабусі та дідуся, то колегія суддів вважає за можливе в цій частині відмовити, оскільки бабуся та дідусь не позбавлені права самостійно звернутися в суд з позовом для встановлення побачень з внуками.

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення побачень в свій день народження колегія суддів задовольняє, проте вважає за необхідне відредагувати години побачень з врахуванням можливого знаходження дітей в садочку або в школі. Отже, слід зазначити, що якщо день народження батька, 15 серпня, припадає на вихідний чи святковий день, то зустрічі можуть відбуватися в період з 9-00 до 18-00 годин. Якщо 15 серпня припадає на робочий день, то зустрічі можуть відбуватися з 18-00 до 21-00 годин.

Що стосується святкових, новорічний, різдвяних та інших свят, то зустрічі батька з дітьми можуть відбуватися за бажанням дітей та за домовленістю з матір`ю, тобто в різний час.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам наданим в суді першої інстанції та були предметом дослідження судом, який перевірив їх та обґрунтовано спростував, а тому апеляційний дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновку суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду та за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 22 травня 2024 року в частині визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 із його дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід змінити та встановити інший порядок участі батька у вихованні та спілкуванні із його дітьми. В іншій частині доводи скарги не знайшли свого підтвердження, тому в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 22 травня 2024 року в частині визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 із його дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 змінити.

Встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із його дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у формі побачень:

-протягом першого року з дня прийняття даної постанови, тобто до 17 вересня 2025 року за попередньою домовленістю з матір`ю та з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей кожної неділі в проміжок часу з 10:00 години до 13:00 години в присутності матері за місцем проживання дітей чи в іншому місці за погодженням батьків;

-в подальшому, тобто після 17 вересня 2025 року за попередньою домовленістю з матір`ю та з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей кожної неділі в проміжок часу з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього проживання та повернути назад до місця їх проживання;

-15 серпня у день народження батька дітей ОСОБА_1 , щорічно, у проміжок часу із 09:00 години до 18:00 години, якщо припадає на вихідний чи святковий день та з 18:00 години до 21:00 години якщо вказана дата припадає на будній день, без присутності матері у місці за вибором батька із обов`язком забрати дітей із місця їхнього місця проживання та повернути назад до місця їх проживання;

-у різдвяні, новорічні та пасхальні свята, святкові дні - 16 червня (день ОСОБА_6 ), 04 листопада (день народження Емми), 1 вересня, 8 березня, щорічно, за бажанням дітей та за домовленістю з матір`ю.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк