Справа № 317/7186/23
№/п 2/317/270/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.,

при секретарі Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, з тих підстав, що після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим 16.11.2023 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява, у якій вона підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справ без участі представника, просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 06.03.2023 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_3 з померлою матір`ю підтверджений свідоцтвом про народження позивачки, серії НОМЕР_2 від 19.08.1974 р., виданого Лукашівським с/ЗАГС Запорізького району Запорізької області, де у графі мати, зазначена « ОСОБА_2 », що також підтверджується витягом з державного реєстру актових записів про шлюб про реєстрацію першого шлюбу та зміні прізвища, свідоцтвом про розірвання першого шлюбу, свідоцтвом про реєстрацію другого шлюбу позивачкою.

Зі спадкової справи №216/2023, відкритої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 18.08.2023 р., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом, як спадкоємець першої черги прийняла її донька - ОСОБА_1 та отримала 01.11.2023 року свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, реєстровий номер № НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер :08:002:0810, земля передана спадкодавцю для будівництва і обслуговування житлового будинку, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 352642212 від 01.11.2023 р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом на майно, належне її матері ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 16 листопада 2023 року вихідний № 1357, позивачці ОСОБА_1 відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок в АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_2 , оскільки документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, відсутні.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З Інформації виданої ЦНАП Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вих.№6413 від 15.12.2023 року, вбачається, що згідно погосподарської книги за 2021 -2025 рр., за адресою: АДРЕСА_1 , головою домогосподарства записана ОСОБА_2 , разом із нею за вказаною адресою по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , тобто родина позивачки у справі.

Згідно Інформації, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №378044499 від 10.05.2024 р., право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ні за ким не зареєстрований.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, який виготовлений ФОП ОСОБА_6 станом на 29.08.2023 року будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., службова прибудова літ. «а» , погріб з шийкою літ. «З», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В,Д,Ж», вбиральня літ «Е», гараж літ. «Г», паркан №1,ворота №2, паркан №3, водопровід №4, яма зливна №5, паркан №6, колодязь №7 збудовані в період з 1968 по 1991 роки, самовільних побудов немає.

Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1968 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом.

Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті її матері ОСОБА_2 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203, 1216-1218, 1220, 1222,1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., службову прибудову літ. «а» , погріб з шийкою літ. «З», літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В,Д,Ж», вбиральню літ «Е», гараж літ. «Г», паркан №1,ворота №2, паркан №3, водопровід №4, яму зливну №5, паркан №6, колодязь №7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.09.2024 року.

Суддя: О.М. Ачкасов