"18" вересня 2024 р.
Справа №490/7129/23
Провадження №6/489/278/24
УХВАЛА

18 вересня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив.

20 серпня 2024 заявники, через свою представницю адвокатку Савицьку О.Е., звернулися до суду з заявою, якою просили відстрочити виконання судового рішення по справі № 490/7129/23 на 9 місяців. Посилаючись на те, що 27 червня 2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено судове рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № 19696/2018 від 26.09.2018 у розмірі 598256,84 грн. та судові витрати у розмірі 4486,93 грн. Спочатку введення карантину з 12.03.2020 на усій території України, а потім через дію в Україні воєнного стану, їх матеріальне становище стало незадовільним, у звязку з чим вони не мають можливості виконати рішення суду на теперішній час. Кредит було взято у 2018 році, коли у ОСОБА_2 була своя фірма, яка працювала і її контрагенти були за кордоном. На даний час фірма припинила працювати. Останній платіж ними здійснено 22.02.2022. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, були вимушені з родиною виїхати за межі м. Миколаєва, залишилися без роботи, тоді і виникла заборгованість. ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та інвалідом 2 групи. ОСОБА_1 змогла працевлаштуватися лише у лютому 2024 та отримує практично мінімальну заробітну плату. Мають намір добровільно погасити заборгованість внаслідок реалізації квартири. У разі початку примусового виконання рішення суду, значно збільшиться сума заборгованості та збільшиться час для погашення боргу, якщо реалізація майна буде відбуватися примусово, а накладений на майно арешт виключить можливість самостійно реалізувати квартиру та погасити заборгованість.

Від представника АТ «Кредобанк» надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. зазначає, що відповідачі у заяві про відстрочку виконання рішення зазначає, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належить однокімнатна квартира, яку відповідачі мають намір продати для погашення заборгованості. Поряд з цим, як підставу для задоволення заяви посилаються на те, що у разі початку примусового виконання рішення, то збільшиться як сума, яку відповідачі вимушені будуть сплатити та і погашення боргу. 16.05.2023 представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Досудова вимога отримана особисто була ОСОБА_2 30.08.2023 АТ «Кредобанк» направлено позов до Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. 27.06.2024 судом прийнято рішення по вказаній справі, яким позовні вимоги задоволено частково. Відповідачі, з моменту подання досудової вимоги та винесення рішення суду, мали достатньо часу для врегулювання питання щодо заборгованості з АТ «Кредобанк» шляхом добровільного погашення заборгованості. Проте, відповідачами сума заборгованості за кредитним договором до винесення рішення судом неодноразово оскаржувалася та заперечувалася. Можливість добровільно погасити заборгованість за рахунок реалізації однокімнатної квартири, які не підтверджені доказами, а лише скріншотами з оголошенням про її продаж, не є підставою для відстрочення виконання рішення. АТ «Кредобанк» не погоджується з позицією відповідачів про скрутне матеріальне становище, оскільки останні не надали жодних доказів, які б дійсно та переконливо підтверджували цей факт. Вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом призупинення відкриття виконавчого провадження не можуть застосовуватися, так як не закріплено жодним нормативно-правовим актом та використовується для забезпечення виконання рішення суду за позовом, що не є предметом розгляду заяви щодо відстрочки виконання рішення суду.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2024, позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 19696/2018 від 26.09.2018 станом на 08.05.2023 в розмірі 598 256,84 грн. (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 84 копійки), яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 517 926,23 грн., заборгованості за відсотками 80 330,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в сумі 4486,93 грн. (чотири тисячі чотириста вісімдесят шість гривень 93 коп.).

Інша частина судового збору у розмірі 4 486,93 грн. компенсується позивачу Акціонерному товариству «Кредобанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

30 липня 2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано виконавчі листи.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судове рішення підлягає обов`язковому виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, заявники стверджують, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час не має, просять суд врахувати скрутне матеріальне становище та те, що ОСОБА_2 проходить періодичні лікування, мають намір продати квартиру та погасити заборгованість з виручених коштів, а також введенням в країні воєнного стану у зв`язку з цим просять суд про відстрочку виконання рішення суду на 9 місяців.

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до довідки Централізованої бухгалтерії при управлінні освіти від 15.08.2024 за вих. № 707, ОСОБА_1 працює в ЗДО 10 на посаді асистент вихователя та отримала заробітну плату за період з лютого 2024 по липень 2024 у загальному розмірі 63021,06 грн.

З договору дарування квартири від 23.04.2013 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заявники в заяві зазначають про те, що вони мають намір продати вказану квартиру, на підтвердження зазначеного долучено до матеріалів заяви скриншот з сайту оголошення.

Згідно наказу ТОВ «СК-Юніт» від 21.01.2021, ОСОБА_2 звільнено з посади директора ТОВ «СК-Юніт» з 21.01.2021 за власним бажанням.

До матеріалів справи долучені медичні документи, з яких вбачається, що ОСОБА_2 має захворювання та періодично проходить лікування як стаціонарне так і амбулаторне, починаючи з 2019 року.

Вищезазначені документи та наведені заявниками осбставнини не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин, що ускладнюють виконання рішення суду, а також не є достатніми підставами для відстрочки виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, а також враховуючи, що відстрочення виконання рішення стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № 19696/2018 від 26.09.2018 розмірі 598256,84 грн. та судовий збір в загальному розмірі 4486,93 грн., може вплинути на інтереси стягувача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви щодо відстрочки виконання рішення суду.

Вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом призупинення відкриття виконавчого провадження не можуть застосовуватися, так як не закріплено жодним нормативно-правовим актом та використовується для забезпечення виконання рішення суду за позовом, що не є предметом розгляду заяви щодо відстрочки виконання рішення суду.

Керуючись ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «18» вересня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева