Справа № 1618/4774/2012
Провадження № 4-с/539/7/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Коваленко О.А.,

при секретарі Ануфрієвій Н.М.,

з участю: представника скаржника адвоката Павлюка І.О.,

стягувача ОСОБА_1 ,

державного виконавця Величко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в обґрунтування якої зазначив наступне.

На виконанні в Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 1618/4774/2012, виданий 17.12.2012 р. Лубенським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2012 р.

Після набрання рішенням суду законної сили, ОСОБА_1 звернулась до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового рішення, та в подальшому сплата аліментів здійснювалась шляхом систематичних відрахувань із заробітної плати.

У зв`язку із повномасштабним вторгнення російської федерації на територію України, запровадженням Президента України військового стану, 01.04.2022 р. його було мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він перебуває і до теперішнього часу.

Оскільки стягнення аліментів із заробітної плати було припинено, він неодноразово, в період жовтень 2022 р. квітень 2024 р., перераховував кошти в якості аліментів на банківські картки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», на рахунок сина ОСОБА_3 та стягувача ОСОБА_1 . Загалом, за вказаний період ним добровільно було сплачено аліментів на загальну суму 71 250,26 грн.

Проте, нещодавно йому стало відомо, що має заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим 09.05.2024 р. звернувся до державного виконавця з клопотанням про перерахунок розміру заборгованості та зарахуванням сплаченої ним вищевказаної суми, але отримав відмову.

Не погоджуючись з діями державного виконавця, він змушений звернутися до суду із зазначено скаргою.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 , адвокат Павлюк І.О., скаргу підтримав та просить суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо неврахування здійснених ОСОБА_2 платежів на загальну суму 71 250,26 грн. та зобов`язати державного виконавцяпровести у виконавчому провадженні № 48541176 перерахунок його заборгованості по сплаті аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням здійснених платежів на вищевказану суму.

Стягувач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення скарги, але підтвердила, що дійсно колишній чоловік ОСОБА_2 , у квітні 2022 р. був мобілізований до лав ЗСУ, аліменти не сплачував, а через деякий час на прохання сина перераховував на його банківську картку кошти, які син витрачав на свої потреби. Проте ОСОБА_2 сплачує аліменти нерегулярно, має велику заборгованість.

Взагалі, при вирішенні даної скарги покладається на розсуд суду.

Державний виконавець вважає подану скаргу безпідставною, в наданому відзиві зауважує на те, що дійсно у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №48541176, яке відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 1618/4774/2012, виданого Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2012 р. і до повноліття дитини.

Боржником не виконано зобов`язання, передбачені ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не надано державному виконавцю відомості про доходи та майно, що перебуває у його власності, а також відомості про зміну місця роботи та проживання.

Станом на 01.05.2024 р. загальна сума заборгованості зі сплати аліментів складає 129 686,33 грн. (з урахуванням штрафу на користь стягувача в розмірі 32 334,0 грн.).

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява стягувача ОСОБА_1 , згідно якої на свій банківський рахунок коштів на утримання дитини в рахунок сплати аліментів від ОСОБА_2 вона не отримувала, а кошти, які перераховувалися на рахунок дитини, були за проханням самої дитини на власні потреби.

За таких обставин державний виконавець вважає, що додані боржником платіжні інструкції про перерахунок коштів на банківську карту дитини не можуть бути враховані в рахунок сплати аліментів, так як це суперечить вимогам закону.

В судовому засіданні державний виконавець доводи відзиву підтримав та просить суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши представника боржника, стягувача, державного виконавця, прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що на виконанні в Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 48541176, яке відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 1618/4774/2012, виданого Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2012 р. і до повноліття дитини.

Із наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.05.2024 р. ОСОБА_2 має заборгованість на загальну суму 129 686,33 грн. (з урахуванням штрафу на користь стягувача в розмірі 32 334,0 грн.).

Суду та державному виконавцю боржником було надано платіжні інструкції про перерахування на банківську картку, відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», на рахунок сина ОСОБА_3 , а саме: від 08.12.2022 р. на суму 5000,0 грн.; від 10.10.2022 р. на суму 3500,0 грн.; від 07.11.2022 р. на суму 3500,0 грн.; від 12.01.2023 р. на суму 5000,0 грн.; від 29.09.2023 р. на суму 1000,0 грн.; від 23.04.2024 р. на суму 500,0 грн.; від 21.09.2023 р. на суму 200,0 грн.; від 18.07.2023 р. на суму 5000,0 грн.; від 17.06.2023 р. на суму 5000,0 грн.; від 16.05.2023 р. на суму 3000,0 грн.; від 30.12.2023 р. на суму 1000,0 грн.; від 08.03.2023 р. на суму 5000,0 грн.; від 16.10.2023 р. на суму 1000,0 грн.; від 18.12.2023 р. на суму 1000,0 грн.; від 08.02.2023 р. на суму 5000,0 грн.; від 21.02.2024 р. на суму 1000,0 грн.; від 26.04.2023 р. на суму 10 000,0 грн.; від 17.11.2023 р. на суму 1000,0 грн.; від 06.04.2023 р. на суму 5025,13 грн.; від 01.12.2023 р. на суму 300,0 грн.; від 19.08.2023 р. на суму 5025,13 грн.; від 15.11.2023 р. на суму 200,0 грн.; від 01.02.2024 р. на суму 500,0 грн.; від 28.04.2024 р. на суму 500,0 грн.; від 09.04.2024 р. на суму 1000,0 грн.; від 08.03.2024 р. на суму 1000,0 грн.; від 15.01.2024 р. на суму 1000,0 грн.

У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 р. у справі № 206/2658/22 (провадження № 61-4693св23), а також у постановах від 18.11.2020 р. (справа № 648/1102/19, провадження № 61-7500св20), від 26.05.2021 р. (справа № 569/11466/20, провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Крім того, у вищевказаній постанові Верховного Суду від 10.08.2023 р. зроблено висновок, що незазначення таких даних у квитанціях не спростовує того, що перерахунок коштів на користь стягувача боржник здійснював саме з метою надання утримання дитини.

Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, на теперішній час досяг 17-річного віку. Стягувач ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що дійсно на прохання сина боржник перераховував кошти на його банківський рахунок та погодилась з тим, що дитина витрачала грошові кошти на свої потреби.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що у державного виконавця були всі підстави та обов`язок зарахувати добровільно сплачені ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 71 250,26 грн. в рахунок заборгованості зі сплати аліментів на дитину, а тому скарга є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 450, 451 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), стягувач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), на дії (бездіяльність) державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса; 37500 Полтавська обл., м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 17/1, ) задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неврахування у виконавчому провадженні № 48541176 здійснених ОСОБА_2 платежів на загальну суму 71 250,26 грн. неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести у виконавчому провадженні № 48541176 перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.12.2012 р., з урахуванням здійснених платежів на суму 71 250,26 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 16.09.2024 р.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Коваленко О.А.