Справа № 562/620/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2024 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення шкоди, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 та будь-яких інших третіх осіб усунути для неї перешкоди в користуванні торгівельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №1 ряд №1 від розміщеного на ньому металевого кіоску (шляхом демонтажу) на території приватного підприємства «Торговий центр-Д», що знаходиться на АДРЕСА_1 , а також стягнути на її користь 104900 грн. завданої матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2021 року в справі №562/3176/20 проведено поділ майна подружжя та виділено у власність ОСОБА_2 4 металеві кіоски (контейнери), розміщені згідно з укладеними з приватним підприємством «Торговий центр-Д» договорами, зокрема, за договором №3562 від 01 червня 2016 року кіоск площею 5 кв.м., розташований ряд 1, місце 1. Також рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 липня 2023 року в справі №562/781/23 вирішено усунути перешкоди в користуванні

ОСОБА_2 належним йому кіоском площею 5 кв.м, розташований на території ринку по АДРЕСА_1 на торговому місці згідно з укладеним з ПП «Торговий центр-Д» договором №3562 від 01червня 2016 року (ряд 1, місце 1) шляхом зобов`язання ОСОБА_1 звільнити вказаний кіоск від усього майна, що в ньому знаходиться та жодним способом не перешкоджати ОСОБА_2 в подальшому користуванні вказаним кіоском. Маючи намір на добровільне виконання рішення суду 18 січня 2024 року вона направила відповідачу та начальнику ДВС у м.Рівне заяву пропозицію з проханням забрати власнику належний йому кіоск або ж сплатити вартість кіоску в сумі 7040 грн. однак державним виконавцем 31 січня 2024 року складено акт, яким встановлено, що рішення суду не виконано та накладено на неї штраф в сумі 3400 грн. У зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача та ініційованих ним діями державного виконавця їй завдано матеріальної шкоди у вигляді накладення на неї штрафу та сплаченої орендної плати в сумі 1500 грн. за оренду торгового місця за з укладеним з ПП «Торговий центр-Д» договором №3562 від 01 червня 2016 року. Також діями відповідача їй завдано моральну шкоду в сумі 100000 грн., яка полягає в моральних стражданнях, яких вона зазнає через фінансові труднощі, які штучно створює відповідач.

Відзив на позов відповідач не подавав.

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У поданих 10 липня 2024 року до суду письмових поясненнях позивач просить позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні майном залишити без розгляду з огляду на поданий відповідачем договір про надання послуг №5032 від 01 червня 2024 року, укладений між ПП «Торговий центр-Д» та ОСОБА_2 , за яким останньому надано торгове місце площею 5 кв.м. на території ринку по АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.

Згідно поданих клопотань представник позивача позовні вимоги підтримує частково лише в частині вимог про стягнення матеріальної і моральної шкоди, а відповідач позов не визнає, просять розглянути справу без їх участі.

З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2021 року в справі №562/3176/20, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2021року, проведено поділ майна подружжя та виділено у власність ОСОБА_2 4 металеві кіоски (контейнери), розміщені згідно з укладеними з приватним підприємством «Торговий центр-Д» договорами, зокрема, за договором №3562 від 01 червня 2016 року кіоск площею 5 кв.м., розташований ряд 1, місце 1.

Належним чином користуватися зазначеним вище майном відповідач не міг, оскільки в кіоску знаходилося майно ОСОБА_1 та йому чинилися перешкоди, тому ОСОБА_2 звертався до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 липня 2023 року в справі №562/781/23, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, вирішено усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належним йому кіоском площею 5 кв.м, розташований на території ринку по АДРЕСА_1 на торговому місці згідно з укладеним з ПП «Торговий центр-Д» договором №3562 від 01 червня 2016 року (ряд 1, місце 1) шляхом зобов`язання ОСОБА_1 звільнити вказаний кіоск від усього майна, що в ньому знаходиться та жодним способом не перешкоджати ОСОБА_2 в подальшому користуванні вказаним кіоском.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м.Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненковою О.Ю. за невиконання рішення суду на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 3400 грн.

Доказів оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу та її скасування позивачем суду не надано.

Згідно положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми зобов`язання з відшкодування шкоди це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

За договором про надання послуг №3562 від 01 червня 2016 року, укладеним між ПП «Торговий центр-Д» та ОСОБА_1 , останній надано торгове місце площею 5 кв.м. на території ринку по АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності та за послуги за цим договором замовник сплачує підприємству щомісячну плату в розмірі 650 грн. (п.п.1.1, 1.2 договору).

За повідомленням ПП «Торговий центр-Д» №41/24 від 10 квітня 2024 року вказаний вище договір №3562 від 01 червня 2016 року з ОСОБА_1 розірвано з 31 травня 2024 року та укладено договір про надання послуг №5032 від 01 червня 2024 року з відповідачем.

Встановлені на час розгляду справи обставини відсутності порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року в справі №509/5080/18).

Долучена квитанція від 06 квітня 2024 року про сплату коштів в сумі 1500 грн. за послуги ринку не відповідає розміру щомісячної плати за договором №3562 від 01 червня 2016 року, не містить відомостей про період оплаченої оренди та про сплату коштів саме за орендоване спірне торгове місце площею 5 кв.м., а не за інше, на яких, зокрема, розміщені виділені їй у власність 4 металеві кіоски на території ринку по АДРЕСА_1 за рішенням суду від 12 квітня 2021 року.

Відповідно д ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Установлені судом у справі №562/781/23 обставини чинення відповідачу перешкод у користуванні належним йому майном та невиконання судового рішення в добровільному порядку спростовують доводи ОСОБА_1 про завдання їй моральної шкоди з вини відповідача, а покликання на наявність заборгованості відповідача станом на 30 листопада 2023 року зі сплати аліментів на дитину та на відомості про фінансовий стан позивача з огляду на предмет первинних вимог позивача про усунення перешкод у користуванні майном не є переконливими.

Крім того, будь-яких у розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України доказів, що підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань не надала.

А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та в задоволені слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.206, 258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: