ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/385/24 Справа № 193/131/23 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової ПВ.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач- Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року, ухвалене суддею Шумською О.В. в смт.Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вакулівської сільської ради про визнання власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Софіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за №25.

Після його смерті відкрилася спадщина яка складається із житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті батька позивач проживав за вищевказаною адресою разом з батьком та матір`ю.

Мати позивача ОСОБА_4 прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_3 , згідно ч.1 ст.1269 ЦК України.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за №81.

ОСОБА_1 , отримав у спадщину земельну ділянку, що належала померлій, згідно Державного акта серії ДП №102302 (кадастровий №010030045) і має право, в порядку спадкування на отримання майна померлого батька, а саме будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

16.12.2022 року позивач звернувся до нотаріуса з наміром прийняти спадщину померлого батька, але йому відмовили у зв`язку з відсутністю відомості про реєстрацію права власності.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задоволені.

Визнано, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 50,1 кв. м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення порушує його право приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002, яка належить йому на підставі рішення сесії від 08.02.2022 року №873-12/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 » та на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2023 року індексний номер 328598770, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252.

Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не взяв до уваги той факт, що нерухоме майно на яке визнано право власності взагалі не існує. Зазначає, що понад п`ять років будинку вже немає там знаходиться земельна ділянка, яка заросла деревами та кущами, що підтверджується Актом обстеження №12 від 15.08.2023, складеним Старостою та депутатами Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 вважає, що позивач ввів суд в оману, надавши неправдиві докази, натомість Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області на законних підставах передала йому у власність вільну від забудови земельну ділянку на підставі першочергового рішення сесії Вакулівської сільської ради від 23.12.2016 №215-11/ VІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», а потім від 10.08.2021 року №571-7/VІІІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 » та затверджуючого рішення сесії від 08.02.2022 року №873-12/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 ».

Вказує, що право власності на будинок, яке набуте незаконним рішенням суду припиняє його право власності на земельну ділянку і єдиним способом захисту є скасування цього судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 та його представника адвоката Омельченка Ю.А., які у повному обсязі підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , просили рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Софіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за №25.

Після смерті батька відкрилася спадщина яка складається із житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті батька позивач проживав за вищевказаною адресою разом з батьком та матір`ю.

Мати позивача ОСОБА_4 прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_3 , згідно ч.1 ст.1269 ЦК України.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за №81.

ОСОБА_1 від матері отримав у спадщину земельну ділянку, що належала померлій, згідно Державного акта серії ДП №102302 (кадастровий №010030045).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що після смерті батька його спадщину успадкувала дружина матір позивача в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, після її смерті позивач успадкував належну матері земельну ділянку, тому він має право, в порядку спадкування на отримання майна померлого батька, а саме будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак нотаріусом 16.12.2022 року позивачу відмовлено у прийнятті спадщини у зв`язку з відсутністю відомості про реєстрацію права власності.

Проте, за встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.1 ст.352 УПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставою для звернення до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 стало те, що оскаржуване судове рішення порушує його право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002, яка належить йому на підставі рішення сесії від 08.02.2022 року №873-12/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 » та на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2023 року індексний номер 328598770, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252.

ОСОБА_2 на підтвердження тієї обставини, що він є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002 до апеляційної скарги додані наступні докази: Витяг з Державного реєстру речових прав; Акт обстеження №12 від 15 серпня 2023, складений старостою Жовтянського старостинського округу Саранчук І.В. та депутатами Вакулівської сільської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; Рішення сесії Вакулівської сільської ради від 23.12.2016 №215-11/ VІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», Рішення Вакулівської сільської ради від 03.08.2018 №928-21/ VІІ про продовження терміну дії рішення сільської ради від 23.12.2016«Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність»; Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 ; кадастровий план земельної ділянки №:05:002:0002; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №:05:002:0002; кадастровий план зазначеної земельної ділянки (а.с.38-48).

Актом обстеження №12 від 15 серпня 2023 року, складеним старостою Жовтянського старостинського округу Саранчук І.В. та депутатами Вакулівської сільської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 встановлено, що при проведені обстеження території за адресою: АДРЕСА_1 виявлено відсутність забудови у зв`язку з демонтажем та руйнацією. Під час огляду виявлено глиняні залишки частини стін, за свідченнями сусідів, яким щонайменше 5 років (а.с.39).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції була допитана свідок ОСОБА_8 - староста Жовтянського старостинського округу, яка складала та підписувала Акт обстеження №12 від 15 серпня 2023 року, яка суду пояснила, що дійсно житлова будівля відсутня є лише залишки частини стін, яким за словами сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щонайменше 5 років, до неї позивач жодного разу не звертався, він мешкає у цьому ж селі в окремому будинку, який останньому надав фермер.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, ОСОБА_2 належними та допустимими доказами довів, що він є власникомє власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002, що на зазначеній земельній ділянці житловий будинок на який за позивачем оскаржуваним судовим рішенням визнано право власності відсутній, а відтак рішення суду порушує право приватної власності ОСОБА_2 на належну йому земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що під час ухвалення судового рішення судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Стаття 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, відповідно стягненню з позивача на користь особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1610,40 грн.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на житловий будинокзагальною площею 50,1 кв. м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1610,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: