Березівський районний суд Одеської області
17.09.2024
Справа № 494/1724/24
Провадження № 2-н/494/82/24
У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
17 вересня 2024 року суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, боржник ОСОБА_2 , -
13.09.2024 рокузаявниця, звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, просила стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, із дня подання заяви до суду.
Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) ст.378 ЦПК України.
У ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.
Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.
За положеннями ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Єдиний державний демографічний реєстр, зокрема, використовується для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.
Декларування та реєстрація місця проживання (перебування)особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) ст.ст.3, 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларування/реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.
Фізична особа може мати декілька місць проживання, проте, реєстрації підлягає тільки одне місце проживання або перебування фізичної особи, саме тому законодавець визначив, що підсудність цивільних справ залежить від реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання/перебування фізичної особи. За встановлених обставин довідка об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у розумінні наведених вище положень законодавства не є належним та допустимим доказом місця проживання/перебування заявника.
У порядку, встановленому ч. 4 ст. 165 ЦПК України, судом була отримана відповідь від Андрієво-Іванівської сільської ради Березівського району Одеської області за №1112 від 16.09.2024 року щодо місця реєстрації заявниці, згідно якої вбачається, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року, яка набрала законної сили 19.07.2020 року, в Одеській області утворено Березівський район (з адміністративним центром у місті Березівка) та відповідним складом.
Згідно з п.3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
На даний час, закону України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, Верховною Радою України не ухвалено.
Так, до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року, с.Андрієво-Іванівка (місце реєстрації заявниці) не належало до Березівського району, Одеської області, натомість належало до Миколаївського району Одеської області.
З огляду на викладене, враховуючи вищевказані положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про те, що місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX, з наявних у цивільній справі відомостей вбачається, що дана цивільна справа не відноситься до підсудності Березівського районного суду Одеської області,
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
Згідно ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою заявниці для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.
Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Панчишин А.Ю.