Справа № 475/78/24
Провадження № 2/750/957/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу комбайну, скасування права власності та стягнення коштів,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Десна-Транс»,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в кому, згідно уточненої позовної заяви від 13 березня 2024 року, просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 21-370 від 13 серпня 2019 року транспортного засобу комбайну зернозбирального Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ;

- скасувати право власності на зернозбиральний комбайн Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ;

- стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти за придбання комбайну зернозбирального Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 в сумі 973817 грн. 60 коп.

Згідно ухвали Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року справу за вказаним позовом передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подав.

Представник відповідача адвокат Кульгейко Л.Ю. також в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань до суду не подала. Про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Представник ТОВ «Десна-Транс» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку за місцезнаходженням юридичної особи. Письмових пояснень по суті справи до суду не надіслав.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13 серпня 2019 року між ТОВ «Десна-Транс» (комісіонер) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір № 21-370, за умовами якого останній придбав у ОСОБА_3 (власник транспортного засобу) зернозбиральний комбайн Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_4 (а.с. 21, 22).

Як пояснив у судовому засіданні позивач, відповідно до договору № 21-370 купівлі-продажу транспортного засобу та договору комісії від 13 серпня 2019 року за комбайн він сплатив 50000 грн., а також особисто відповідачу 24000 дол. США.

Отримання ОСОБА_3 коштів за вказаний транспортний засіб в розмірі 24000 доларів США підтверджується власноруч написаною ним розпискою від 16 серпня 2019 року, оригінал якої надіслано позивачем до суду та приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 від 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 зареєстрував в ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області право власності на зернозбиральний комбайн Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_4 (а.с. 26).

Проте, у подальшому позивачу стало відомо, що вказаний транспортний засіб перебував у заставі за кредитним договором № 141218-А від 14 грудня 2018 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем.

10 лютого 2022 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і на придбаний позивачем зернозбиральний комбайн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2023 року у справі № 915/216/22, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18 липня 2023 року, позов АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено та в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 141218-А від 14 грудня 2018 року звернуто стягнення на предмет застави - зернозбиральний комбайн Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_4 .

На виконання рішення суду було видано наказ № 915/216/22 від 03.08.2023, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Химича О.М., виконавче провадження ВП 72638304.

21 грудня 2023 року виконавець надіслав позивачу вимогу про надання доступу до транспортного засобу для проведення виконавчих дій (а.с. 28).

Також, постановою виконавця від 22 грудня 2023 року у виконавчому провадженні ВП 72638304 накладено арешт на зернозбиральний комбайн Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 27 на звороті).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, частинами 1-5 ст. 203 передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що під час укладення 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 спірного договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну йому не було відомо про те, що вказаний транспортний засіб перебуває у заставі за кредитним договором № 141218-А від 14 грудня 2018 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання спірного договору недійсним та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, сплачених за комбайн, в тому числі і на підставі розписки про отримання грошових коштів.

Щодо позовних вимог про скасування права власності на транспортний засіб, суд зазначає наступне.

Процедура відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, визначається Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2009 року № 694.

У пункті 11 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів визначено, що реєстрація машин скасовується територіальним органом Держпродспоживслужби у разі встановлення факту, що подано підроблені документи, або факту знищення, підроблення ідентифікаційного номера машини, її складових частин (вузлів і агрегатів). Інформація про зазначені факти і такі документи негайно передаються до правоохоронних органів. Реєстрація машини може також скасовуватися в інших випадках, передбачених законом, зокрема за рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про визнання спірного договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним є самостійною підставою для скасування права власності.

Також, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Новак-Павлова Л.В. на підставі ордеру серії ВЕ № 1092895 від 26 січня 2024 року та договору про надання правничої допомоги № б/н від 24 січня 2024 року (а.с. 29, 30).

Згідно п. 4.1 договору сторони узгодили, що за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у фіксованій сумі 10000 грн.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Враховуючи викладене, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового на користь держави, оскільки позивач має пільги зі сплати судового збору як особа з інвалідністю 2-ої групи.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_6 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу комбайну, скасування права власності та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 21-370 від 13 серпня 2019 року транспортного засобу комбайну зернозбирального Лида-1300, 2011 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 973817 грн. 60 коп. (дев`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот сімнадцять грн. 60 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 10949 грн. 38 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.09.2024.

Суддя