Справа № 486/2132/21 Головуючий у 1-й інстанції Савін О. І.
Провадження № 22ц/812/173/24 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонова О. В., Коломієць В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

(далі - АТ «СГ «ТАС» (приватне)

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Савіна О. І. в залі суду в місті Южноукраїнськ Миколаївської області об 11 год. 13 хв., зі складанням його повного тексту 20 листопада 2023 року, по справі

за позовом

ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне),

третя особа ОСОБА_2 ,

про відшкодування шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «СГ «ТАС» (приватне), третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної його автомобілю внаслідок ДТП.

В обґрунтування вимог зазначав, що 12 березня 2021 року відбулася дорожня-транспортна пригода (ДТП) за участю належного позивачу автомобіля «Toyota Avensis», державний знак НОМЕР_1 , та застрахованого відповідачем АТ «СГ «ТАС» (приватне) автомобіля «ЗАЗ Sens», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

В той же день позивач разом з третьою особою, за обопільною згодою, склали європротокол про порушення третьою особою правил проїзду перехрестя нерівнозначних доріг, згідно до якого ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненому ДТП.

Внаслідок ДТП, яке відбулося з вини третьої особи ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована на умовах обов`язкового страхування АТ «СГ «ТАС» (приватне), транспортному засобу позивача заподіяна шкода на суму 37 169 грн 18 коп..

За стягненням відшкодування ОСОБА_1 звернувся з відповідними документами до страхової компанії, яка йому відмовила у її виплаті, з причини отримання страховиком висновку аварійного комісара про порушення ОСОБА_1 правил проїзду перехрестя рівнозначних доріг.

Не погодившись з відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

У відзиві АТ «СГ «ТАС» (приватне) не погодився з пред`явленими до нього вимогами та зазначив, що шкода, яка заподіяна транспортному засобу позивача, не підлягає відшкодуванню на його користь, у зв`язку із наявністю вини самого ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої встановлені на підставі висновку аварійного комісара. У пред`явленій до відшкодування сумі безпідставно враховано суму ПДВ, яка не підлягає відшкодуванню за відсутності підтвердження факту проведеного ремонту.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з АТ «СГ «ТАС» (приватне) 37 169 грн 18 коп. шкоди та понесені витрати у вигляді сплаченого збору в сумі 908 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8 250 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними у судовому засіданні за допомогою належних доказів, і тому є підстави для стягнення зі страховика суми страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі АТ «СГ «ТАС» (приватне), посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У скарзі зазначило про те, що судом неправильно надана оцінка обставинам справи, з огляду на наявність висновку аварійного комісара про вину позивача у вчинені ДТП, наслідком чого стала відмова у виплаті страхового відшкодування.

При нарахуванні суми шкоди судом не звернута увага, що вона стягнута з урахуванням ПДВ, який фактично позивачем не сплачений, так як до суду ним не наданий письмовий доказ про проведення ремонту автомобіля на цю ж суму.

При стягненні судових витрат у розмірі 3 000 грн за проведене дослідження, судом не враховано, що ця сума не є ні шкодою, яка може бути стягнута зі страховика, ні судовими витратами, так як оцінка проведена до відкриття провадження у справі.

Витрати на правову допомогу, визначені судом, є не співмірними заявленим вимогам та не підтверджені відповідними доказами.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 27 грудня 2023 року і 17 січня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне), суд виходив із обґрунтованості позовних вимог. Аргументів щодо відхилення висновку аварійного комісару не навів, як не навів наявності підстав для стягнення шкоди з врахуванням ПДВ.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю належного позивачу автомобіля «Toyota Avensis», державний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та застрахованого відповідачем АТ «СГ «ТАС» (приватне) автомобіля «ЗАЗ Sens», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі позивача та третьої особи зазнали механічних пошкоджень.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , за взаємною згодою, складено європротокол (а.с.34), за яким учасниками ДТП повідомлено про пригоду, яка сталася на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську з вини водія автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_2 , який порушив правила проїзду перехрестя з порушенням знаку переваги руху, внаслідок чого автомобілю «Toyota Avensis» заподіяні видимі пошкодження задньої правої двері, крила заднього правого та заднього бамперу.

Згідно полісу АР/9265809 від 20 листопада 2020 року, виданого АТ «СГ «ТАС», цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ЗАЗ Sens» застрахована відповідачем відносно шкоди, заподіяної третім особам. Дані про наявність у полісі франшизи відсутні (а.с.34). Тому, враховуючи цю обставину, ОСОБА_1 , як учасником та потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повідомлено страховика винної особи ОСОБА_2 відповідача АТ «СГ «ТАС» з наміром отримати від нього страхове відшкодування (а.с.40).

За звернення позивача відповідачем АТ «СГ «ТАС» (приватне) доручено аварійному комісару провести перевірку та визначити причини настання страхового випадку у відповідності до частини 4 статті 25 Закону України «Про страхування» та статті 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

28 травня 2021 року аварійним комісаром складено висновок, за яким ДТП відбулося з вини ОСОБА_1 , який порушив правила проїзду перехрестя рівнозначних доріг. Вини в діях водія забезпеченого автомобіля ОСОБА_2 комісаром не встановлено (а.с.32-39).

Підставою для складення аварійним комісаром такого висновку послугували фото перехрестя, де відсутній знак переваги руху («Дати дорогу») (а.с.36-37).

3 червня 2021 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) на ім`я ОСОБА_1 надіслало відповідь, у якій відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав винної поведінки ОСОБА_1 , внаслідок якої відбулася ДТП (а.с.40-41).

Не погодившись з відмовою страховика, позивач, діючи через свого адвоката, зібрав пояснення учасників ДТП та технічні дані проекту організації руху на перехресті вулиць Дружби Народів та вулиці Миру у місті Южноукраїнську (а.с.42-57), з яких слідує, що повідомлення про ДТП (європротокол) складено його учасниками правильно, у зв`язку з порушенням третьою особою правил проїзду перехрестя з порушенням знаку переваги руху, який встановлено з боку вулиці Миру при виїзді на вулицю Дружби Народів.

Таким чином вина учасника ДТП у складеному європротоколі встановлена правильно, чому суперечить висновок аварійного комісара від 28 травня 2021 року.

На думку колегії суддів, до помилковості такого висновку могло призвести, як проміжок тривалого часу, який пройшов між ДТП (12 березня 2021 року) та моментом проведення розслідування (кінець травня 2021 року), так і невідповідність фото тому перехрестю, на якому відбулося саме ДТП.

За наведених обставин вимоги, які пред`явлені позивачем ОСОБА_1 , як потерпілим внаслідок ДТП, що відбулося з вини третьої особи, яка керувала забезпеченим відповідачем автомобілем, до страховика цієї особи є обґрунтованими та підтвердженими усіма матеріалами справи. А тому доводи відповідача про наявність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не ґрунтуються на законі, оскільки ця норма пов`язує відсутність підстав відшкодування шкоди виключно забезпеченому транспортному засобу, а не тому, який потерпів від ДТП та не є автомобілем, що забезпечений цим самим страховиком.

Інші підстави відмови, які урегламентовані статтею 37 цього ж Закону, не стосуються обставин справи, які правильно встановлені судами.

Отримавши відмову у виплаті страхового відшкодування, позивач спочатку звернувся до спеціаліста-оцінювача для визначення вартості матеріального збитку, та після його складення з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Такою різницею може бути як недостатність страхової виплати, так і сума франшизи, якщо така передбачена полісом (стаття 9 Закону України «Про страхування», статті 12, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В такому випадку відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 вищевказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, страховик АТ «СГ «ТАС» (приватне) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому вищенаведеними нормами цього Закону (стаття 29, пункт 32.7 статті 32) та у відповідності до ліміту при встановлені вини за обставинами, викладеними у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Відповідно до висновку за звітом №66-21 від 10 жовтня 2021 року спеціалістом-оцінювачем визначена вартість матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу «Toyota Avensis», з урахуванням його фізичного зносу з коефіцієнтом 0,7, та яка дорівнює 37 169 грн 18 коп. (з урахуванням ПДВ в запчастинах), а саме: 10 715 грн (вартість ремонтних робіт без ПДВ) + 9 883 грн 68 коп. (вартість матеріалів без ПДВ) + 55 234 грн 99 коп. (вартість запчастин з урахуванням ПДВ)х (1-0,7)+0,00 (а.с.13-31).

Однак, з визначеним розміром збитку страховик не погодився та його оспорив виключно в частині врахування оцінювачем у вказаній сумі розміру ПДВ.

На думку представника відповідача суд першої інстанції безпідставно не зменшив суму відшкодування на розмір податку з доданої вартості, з огляду на те, що у справі відсутні дані про сплату позивачем коштів за проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу на цю ж суму.

Ці заперечення страховика є частково обґрунтованими та підлягають врахуванню лише в частині зменшення суми запчастин на розмірі ПДВ, який враховано оцінювачем, внаслідок чого зазначена сума буде складати ні 55 234 грн 99 коп., а 44 187 грн 99 коп..

Тому за формулою визначення матеріального збитку (шкоди) він зменшиться та буде складати 33 855 грн 08 коп..

Отже, при вирішенні справи судом, хоча і правильно встановлено, що є підстави для стягнення на користь потерпілого страхового відшкодування в межах встановленого ліміту за європротоколом, але безпідставно не вираховано із суми збитку розмір ПДВ при визначенні вартості запчастин, внаслідок чого сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача буде складати 33 855 грн 08 коп..

При тому судом першої інстанції правильно стягнуто з відповідача, як судові витрати, витрати на проведення оцінки збитку, який позивач надав до суду, вартістю в 3 000 грн., з огляду на висновки про застосування норм права, викладені 22 листопада 2023 року Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи №712/4126/22.

На підставі цих висновків ВП ВС виснувано, що витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 133 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

За наведеного колегія суддів враховує, що витрати, понесені стороною у справі за складення спеціалістом-оцінювачем висновку, є судовими витратами, у розумінні положень статті 133 ЦПК України, так як спеціалістом у цьому висновку зазначено про його подання як доказ до суду та він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того цей висновок враховано судом першої інстанції, як доказ, який не спростовано відповідачем у суді апеляційної інстанції, внаслідок чого колегія суддів, виходячи із засад розумності та правової визначеності, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування витрат за рахунок страховки за складення висновку, в якості понесених судових витрат позивачем при розгляді справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині незгоди з пред`явленими витратами на правову допомогу, то слід врахувати наступне.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову адвокатом Костенко С. О., як представником позивача, подані документи щодо понесених витрат на правову допомогу до винесення судом рішення у справі.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як слідує з копії договору про надання юридичних послуг від 11 травня 2021 року в рамках цього договору з адвокатським бюро «Костенко Сергія» адвокат зобов`язується надати позивачу юридичні послуги у вигляді складання проектів процесуальних документів, листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво у органах державної влади та місцевого самоврядування(на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується їх оплатити, зокрема вартістю в 8 200 грн, та виконувати інші дії, передбачені пунктами 1.1 та 1.2. цього договору (а.с.60-61).

За попереднім розрахунком наданих послуг від 23 грудня 2021 року та квитанціями від 11 травня та 21 грудня 2021 року (а.с.8, 62) до вищевказаного договору адвокатом по цій справі надані консультації з визначенням та узгодженням правової позиції, вартістю 1 550 грн, проведення допиту свідків, підготовка та надсилання адвокатських запитів із отриманням відповідей на них, вартістю 2 500 грн, зібрання доказів, підготовка та подання заяви до суду, вартістю 3 200 грн, виконання супроводу справи у суді із отриманням процесуальних документів, передачею необхідних матеріалів, вартістю 1 000 грн, на загальну суму 8 250 (а.с.8).

Отже, детальний опис дій, які повинен був виконати адвокат на підставі укладених договорів, та у їх відповідності розрахунок тривалості використаного часу, та понесених на підставі цього витрат, відповідають умовам самих договорів.

Таким чином, та з огляду на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, такі витрати підлягають компенсації за рахунок відповідачки разом із іншими судовими витратами.

За висновком, викладеним ВП ВС у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року при розгляді нею справи № 755/9215/15-ц, визначено, що для цілей розподілу судових витрат судом враховується:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В той же час розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За наведеного та виходячи з тривалості часу розгляду справи, її складності та обсягу надання правової допомоги, визначення адвокатом послуг з окремою їх вартістю, які охоплюються фактичним наданням однієї послуги з визначення та узгодження правової позиції, з підготовкою та збором доказів з подачею заяви до суду, вартістю в 3 200 грн, та послугою з супроводу справи в суді, вартістю в 1 000 грн за кожну годину, та за наявністю клопотання відповідача про зменшення витрат при розгляді даної категорії справи, колегія суддів вважає за необхідне компенсувати позивачу понесені правові витрати за розгляд справи на суму 5 200 грн. Такі витрати колегія суддів вважає співмірними заявленим позовним вимогам та складності розглянутої справи.

Отже, є усі підстави для зміни судового рішення у відповідності до положень пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнути на його користь зі страховика 33 855 грн 08 коп. страхового відшкодування, 5 200 витрат на правову допомогу та відповідно 827 грн 04 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 732 грн 51 коп. витрат на проведення оцінки згідно до положень статті 141 ЦПК України.

За перегляд справи у суді апеляційної інстанції у відповідності до статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 143 грн 59 коп. сплаченого ним судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 365, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 листопада 2023 року змінити, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 33 855 грн 08 коп. в рахунок страхового відшкодування шкоди, 827 грн 04 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи у суді першої інстанції, 2 732 грн 51 коп. витрат на проведення автотоварознавчої оцінки та 5 200 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 143 грн 59 коп. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді В. В. Коломієць О. В. Локтіонова