Провадження №4-с/523/11/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «АРМ Груп-Україна», боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

18.12.2023 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Розенбойм Юрій Олександрович звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі Суворовський ВДВС) що до не зняття арешту з майна боржника та зобов`язати Суворовський ВДВС зняти арешт, накладений на все майно скаржника на підставі постанови АВ № 971340 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2010 року у ВП № 20341677, відкритого з метою примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-3216/10.

В обґрунтування скарги представник зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення у справі № 2-3216/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «АРМ Груп-Україна» заборгованості за кредитом. 10 грудня 2010 року виконавче провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30 червня 1999 року. У подальшому виконавчий лист було повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте накладений в рамках виконавчого провадження арешт є чинним, тому ОСОБА_1 як власник майна та сторона виконавчого провадження звертається до суду із даною скаргою.

В судове засідання особи, особи, які приймають участь у справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи необхідність дотримання встановленого ч.1 ст. 450 ЦПК України десятиденного строку розгляду скарги, достатність матеріалів для прийняття рішення по скарзі, суд прийшов до висновків про можливість розгляду скарги без участі заявника, особи дії якої оскаржуються, та стягувача, які не забезпечили явку своїх представників до судового засідання.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Оскаржувана постанова АВ № 971340 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2010 року у ВП № 20341677 була прийнята в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення у справі № 2-3216/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «АРМ Груп-Україна» заборгованості за кредитом.

10 грудня 2010 року виконавче провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30 червня 1999 року. У подальшому виконавчий лист було повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте накладений в рамках виконавчого провадження арешт є чинним, що підтверджується відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.12-13), тому ОСОБА_1 як власник майна та сторона виконавчого провадження звертається до суду із даною скаргою.

Відповідно до відповіді Суворовського ВДВС від 01.12.2023 року встановлено, що з 16.07.2010 року по 10.12.2010 рік на примусовому виконанні у Другому Суворовському ВДВС перебувало виконавче провадження ВП 20341677 з виконання виконавчого листа №2-3216/10, виданого 23.06.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси у справі про стягнення в солідарному порідку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «АРМ Груп-Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 4 283 407,22 грн. (а.с.14).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.11.2023 року реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, внесено запис про обтяження від 28.07.2010р., за № 10083986 на все майно боржника ОСОБА_1 на підставі постанови АВ №971340 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП 20341677, від 16.07.2010р., Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с.12-13).

10 грудня 2010 року виконавче провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30 червня 1999 року. У подальшому виконавчий лист було повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

За нормами ч.1 ст.74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, законодавство не передбачає підстав для зняття арешту та заборони відчуження державним виконавцем у зв`язку з не виконанням боржником боргових зобов`язань після повернення виконавчого листа стягувачу з правом повторного його пред`явлення до виконання, а може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскільки ОСОБА_1 , є стороною виконавчого провадження, та власником майна, на яке державним виконавцем накладено арешт та заборону відчуження, то питання про відновлення його прав як власника майна має бути вирішено у порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Разом із тим, суд вважає, що при закритті виконавчого провадження за п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30 червня 1999 року, у державного виконавця не було обов`язку щодо одночасного скасування постанови про накладення арешту, а отже його дії не можуть бути визнані протиправними. Так само, як і при відсутності (знищенні) виконавчого провадження, не може бути зобов`язаний державний виконавець здійснювати будь які дії у проваджені яке не існує.

На підставі викладеного, та враховуючи те, що виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом відновлення порушеного права буде скасування судом арешту та заборону відчуження майна, накладені на все майно ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.260, 261, 447, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «АРМ Груп-Україна», боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Скасувати арешт та заборону відчуження майна, накладені на все майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) згідно постанови АВ№971340 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 липня 2010 року у ВП № 20341677, відкритого з метою примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-3216/10.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 23 січня 2024 року.

Суддя