КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/539/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю представника заінтересованої особи Дуднік В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в залі суду Київського районного суду м. Одеси в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент надання адміністративних послуг Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2024 року до Київського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1995 року, зареєстрованому і записаному у реєстровій книзі за № 19-3703.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Скриль Ю.А.

Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження. Засідання по справі призначено на 20 жовтня 2024 року.

У судове засідання 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про задоволення вимог, справу просить розглядати за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Дуднік В.С. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та зазначила, що у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища та по-батькові заявниці в свідоцтві про право власності на житло та паспорті, ОСОБА_1 неможливо ідентифікувати як співвласника вищезгаданого житлового приміщення

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представника зацікавленої особи та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловід 18 травня 1995 року № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-39-3703, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності у рівних частках належить 1/5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаної квартири вказано: ОСОБА_2 .

Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване в ОМБТІ та РОН 09.08.1995 р. за №193 стр. 135 р. книга 121пр.

У вказаному Свідоцтві прізвище заявника записане як « ОСОБА_3 », по-батькові « ОСОБА_4 ».

Однак, у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19.06.1996 Київським РВ УМВС України в Одеській області, у картці платника податків від 30.08.1999, у пенсійному посвідченні від 18.08.2009 № серії НОМЕР_3 , прізвище заявника вказано як « ОСОБА_5 », а по-батькові заявника вказано як « ОСОБА_6 ».

Розбіжності у написанні прізвища та по-батькові зумовлені неоднаковим перекладом з російської на українську, та схожістю фонетичних звуків букв И та Е.

Позасудовим шляхом виправити дану помилку заявник не має можливості, що і стало підставою для звернення до суду. З метою подальшого розпорядження майном, для реалізації законних прав та обов`язків, заявниця звернулася до суду із вимогою про встановлення вказаного факту.

Згідно з відміткою про реєстрацію місця проживання від 29.06.1964 у паспорті громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує її належність до нерухомого майна, вказаного у Свідоцтві про право власності на житловід 18 травня 1995 року №60666, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-39-3703.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.

У даному випадку заявник позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном, для реалізації законних прав та інтересів їй необхідно встановити, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житловід 18 травня 1995 року №60666, зареєстрованому і записаному у реєстровій книзі за № 19-3703, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, належить ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».

Як зазначено у п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту статті 319 ЦПК України випливає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є одна і та ж сама особа, а помилки у написанні прізвища викликані неправильністю транслітерації з російської на українську мову, та схожістю фонетичних звуків букв И та Е, а тому, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.19, 76-81, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , належить свідоцтво про право власності на житловід 18 травня 1995 року №60666, зареєстрованому і записаному у реєстровій книзі за № 19-3703, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, в якому в якості співвласника зазначена « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 20 вересня 2024 року.

Суддя Скриль Ю. А.