П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Київ

Справа № 369/5494/16-ц

Провадження № 22-ц/824/10328/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 18 вересня 2024 року

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , поданою адвокатом Петренко Іриною Володимирівною, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Усатова Д.Д. 14 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

14 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що спір між позивачем та відповідачем виник щодо земельної ділянки, площею 0,1517 га, кадастровий номер :03:001:0053, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , далі - «земельна ділянка».

У зв`язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.09.2015 року у справі № 369/11928/14-ц (набрало законної сили 28.10.2015 року) визнано недійсним договір дарування, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку за Відповідачем, та з огляду на неможливість повернення земельної ділянки Позивачу в натурі, Позивач на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України звернувся з позовом до Відповідача ( ОСОБА_2 ) про стягнення з останнього на користь Позивача ( ОСОБА_1 ) вартості безпідставно набутої Відповідачем земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0053, яка розташована по АДРЕСА_1 , а Києво-Святошинським районним судом Київської області було порушено провадження у цій справі №369/5494/16-ц.

Оскільки вартість нерухомого майна Відповідача, згідно інформаційної довідки № 116020364 від 02.03.2018 року, є значно нижчою від ціни заявленого позову, що може мати наслідком неможливість повного виконання Відповідачем судового рішення, що призведе до невиконання правосуддям свого основного завдання - повного та ефективного захисту порушеного права, просив суд накласти арешт на грошові кошти відповідача, які знаходяться на його банківських рахунках

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2018 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) загальною площею 36,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною будь-яким особам вчиняти будь-які правочини і будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, переходу або припинення права власності на вказану квартиру. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представником особи, яка не брала участі ОСОБА_2 - адвокат Петренко І.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на нерухоме майно, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, та не дотримався положень статті 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали та не взяв до ваги те, що квартира АДРЕСА_4 на момент постановлення оскаржуваної ухвали не належала відповідачу на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), який є учасником цивільного спору в справі № 169/5494/16-ц, а належала зовсім іншій особі - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , прізвище ім`я по-батькові якого, збігається з прізвищем ім`ям по-батькові відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на манно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Києво-Святошинський районний суд Київської області при постановленні ухвали про забезпечення позову від 14 березня 2018 року, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, і не дотримався положень статті 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали та не взяв до уваги те, що квартира АДРЕСА_4 на момент постановлений оскаржуваної ухвали не належала відповідачу на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), який є учасником цивільного спору в справі № 369/5494/16-ц, а належала зовсім іншій людини - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , прізвище ім`я по-батькові якого, збігається з прізвищем ім`ям по-батькові відповідача.

Сторони правом надання відзиву не скористалися

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , адвокат Петренко І.В. підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Максиміхіна А.А. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.144), а отому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині накладення арешту на нерухоме майно, в іншій частині ухвала суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції врахувавши ціну позову - 568 900,00 грн., а також те, що невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду на випадок задоволення позову, дійшов висновку про необхідність застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які правочини і будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, переходу або припинення права власності на квартиру, належної ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 на підтвердження наявності у відповідача ОСОБА_2 майна, надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: параметри запиту: права власності, інші речові, іпотеки, обтяження; тип особи: фізична особа ОСОБА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; пошук за частковим співпадінням, згідно якого, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, звертаючись до суду з апеляційною скаргою особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що майно на яке накладено арешт належить саме йому, а не відповідачу у справі, надає наступні документи:

- Паспорт громадянина України;

- Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 ;

- Витяг з реєстру територіальної громади про те, що ОСОБА_2 з 09.06.2026 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Довідка ОК «ЖЕК» Тополь» про те, що ОСОБА_2 з 09.06.2026 року дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладеного 26 квітня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), відповідно до якого ОСОБА_5 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв вищевказану квартиру;

- Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів

- Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2006 року.

- Договір іпотеки № 301-І-023/6/1 від 26 квітня 2006 року кладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

- Довідка Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про відсутність отриманих та непогашених кредитів.

Отже, проаналізувавши докази додані до апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 ), є власником квартири АДРЕСА_4 .

При цьому, ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) не є відповідачем в даній справі, а є лише особою з однаковим прізвищем, ім`ям та по-батькові, що співпадає з прізвищем, ім`ям та по-батькові відповідача у даній справі ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

З огляду на те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу, правові підстави для накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі відсутні.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , подану адвокатом Петренко Іриною Володимирівною - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2018 року в частині задоволення заяви про накладення арешту - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 36,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною будь-яким особам вчиняти будь-які правочини і будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, переходу або припинення права власності на вказану квартиру - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна