КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 824/164/23

номер провадження 22-з/824/1307/2024

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф., за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,

учасники справи: представника Інерко Трейд С.А. - Новосад Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» Рашка Руслана Ростиславовича про відстрочення виконання ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року

у справі про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном і кормами (GAFTA) від 25.07.2023 року по арбітражній справі № 8-584А

за позовом Інерко Трейд С.А. до товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» про стягнення збитків за контрактом, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до апеляційного суду з заявою про відстрочку виконання вказаного рішення з огляду на неможливість його виконання на даний момент. В обґрунтування заяви посилався на те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) по арбітражній справі №18-584А за позовом Інерко Трейд С.А. до ТОВ «КАІС АГРО» про стягнення збитків за Контрактом № 67/IN/20/FC-P від 7 липня 2020 року, прийняте 25 липня 2023 року, тобто вже після введення воєнного стану на території України та прийняття Постанови № 18 від 24.02.2022 р., що має наслідком неможливості його виконання. Водночас, у відповідності до абзацу 1 ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Вказував і на те, що відкриття іншого виконавчого провадження та накладення арешту на грошові кошти, фактично зупинило господарську діяльність Товариства. Вказував, що суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій. Отже, просив відстрочити до 26 лютого 2025 року виконання ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 р. по справі №824/164/23 про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном і кормами (GAFTA) від 25.07.2023 року по арбітражній справі № 18-584А.

Представник стягувача звернувся із запереченнями на заяву, наголошуючи на відсутності компетенції Київського апеляційного суду на прийняття рішення щодо відстрочки виконання ухвали суду про визнання і надання дозволу на виконання рішення, як суду який визнає та надає дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA). Вказував і на відсутності фактичних підстав для відстрочки виконання ухвали суду. Боржником ТОВ «КАІС АГРО» у заяві про відстрочку не наведено жодної фактичної обставини, яка б обґрунтовувала підстави відстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні представник Інерко Трейд С.А. - Новосад Т.О. просив відмовити у заяві.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Інерко Трейд С.А. - Новосада Т.О. та дослідивши заяву, суд доходить висновку про те, що провадження підлягає закриттю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19 грудня 2023 року компанія Inerco Trade S.A. (Інерко Трейд С.А.) звернулась до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 25 липня 2023 року в арбітражній справі № 18-584А за позовом компанії Інерко Трейд С.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» (далі - ТОВ «КАІС АГРО») про стягнення збитків за контрактом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року заяву компанії Inerco Trade S.A. (Інерко Трейд С.А.) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 25 липня 2023 року в арбітражній справі № 18-584А задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від

25 липня 2023 року в арбітражній справі № 18-584А за позовом компанії Inerco Trade S.A. (Інерко Трейд С.А.) до ТОВ «КАІС АГРО» про стягнення збитків за контрактом від 07 липня 2020 року № 67/IN/20/FC-P.

Видано виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 25 липня 2023 року

в арбітражній справі № 18-584А за позовом компанії Inerco Trade S.A. (Інерко Трейд С.А.) до ТОВ «КАІС АГРО» про стягнення з ТОВ «КАІС АГРО» збитків за контрактом від 07 липня 2020 року № 67/IN/20/FC-P від 07 липня 2020 року, яким вирішено:

що ТОВ «КАІС АГРО» негайно мають сплатити компанії Інерко Трейд С.А. суму

в розмірі 310 000,00 дол. США, як зазначено в рахунку-фактурі, за збитки, спричинені невиконанням ТОВ «КАІС АГРО» контрактних умов;

щоб ТОВ «КАІС АГРО» сплачувало компанії Інерко Трейд С.А. відсотки за ставкою 4,0 % річних, що нараховуються щоквартально на суму 310 000,00 дол. США із

07 грудня 2020 року;

що збори й витрати на цей арбітраж 1-го рівня, які охоплюють збори за призначення арбітра в розмірі 150 фунтів стерлінгів, попереднє арбітражне рішення та це остаточне арбітражне рішення, має сплачувати ТОВ «КАІС АГРО»;

що, оскільки компанія Інерко Трейд С.А. внесла та сплатила всі збори в цьому Арбітражі, вона має право на негайне відшкодування ТОВ «КАІС АГРО» зборів

і витрат на цей Арбітраж (в розмірі 19 440,00 фунтів стерлінгів), включно

з відсотками в розмірі 4,0 % річних, що складаються щоквартально з дати цього Арбітражного рішення (із 25 липня 2023 року).

Стягнено з ТОВ «КАІС АГРО» на користь компанії Інерко Трейд С.А. витрати в сумі

1 342,00 грн зі сплати судового збору, сплаченого за звернення до суду з цією заявою.

Постановою ВС від 01 серпня 2024 року ухвала залишена без змін.

Вирішуючи питання щодо відстрочки виконання, суд вказує відсутність юрисдикції, з огляду на таке.

Питання визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу регулюються розділом VIII Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», главою 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», Конвенцією ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік), Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж (1961 рік), які ратифіковані Україною та є обов'язковими до виконання на її території.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 зазначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

Відповідно до Закону третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов'язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (стаття 57 Закону, пункт 1 частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦПК України справи про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;

2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Частина перша статті 479 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

На підставі ухвали суду про задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу видається виконавчий лист, який вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше наступного дня з дня його видання в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих документів (частина десята статті 479 ЦПК України).

Надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими статтею 482 ЦПК України.

Суд, розглядаючи заяву про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не може змінювати рішення міжнародного комерційного арбітражу, оскільки в статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлено, що з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» такими випадками є звернення до компетентного суду: за вирішенням заяви про відсутність у третейського суду компетенції на розгляд спору (частина 3 статті 16); із клопотанням про визнання та виконання арбітражного рішення на території України (стаття 35); із клопотанням про скасування арбітражного рішення, постановленого в Україні (стаття 34); із проханням про вжиття забезпечувальних заходів в підтримку арбітражного розгляду (стаття 9); із проханням про сприяння в отриманні доказів (стаття 27); виконання судом арбітражної угоди у випадку звернення однієї зі сторін у державний суд по суті спору (стаття 8).

Зі змісту норм, розміщених в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», вбачається, що законодавець імперативно врегульовує повноваження суду під час розгляду заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Разом з тим, ані норми закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ані положення Глави 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» не передбачають повноваження суду, який розглядає заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, вирішувати питання щодо відстрочення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, яка розміщена в Розділі VI «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Тотожна за змістом норма передбачена й в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Разом з тим, Київський апеляційний суд, який розглядав справу за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, оскільки ним, враховуючи предметну та територіальну юрисдикцію, були реалізовані лише контрольні повноваження, сутність яких зводиться до перевірки дотримання встановленої процедури розгляду справи міжнародним комерційним арбітражем, без вирішення наявного між сторонами спору по суті. Відповідно, до повноважень даного суду не віднесено вирішення питання щодо надання відстрочки виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для розгляду заяв про відстрочення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду, оскільки відповідно до норм ЦПК України суд, який розглядає справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, й відповідно не наділений повноваженнями вирішувати питання про відстрочення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Виходячи з того, що відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» питання про відстрочення виконання вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, а національні суди лише наділені повноваженнями визнавати та надавати згоду на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не вирішуючи спір по суті, заяви про відстрочення виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 08.04.2021 р. у справі № 824/53/19.

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за заявою представника товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» Рашка Руслана Ростиславовича про відстрочення виконання ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року у справі про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном і кормами (GAFTA) від 25.07.2023 року по арбітражній справі № 8-584А за позовом Інерко Трейд С.А. до товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» про стягнення збитків за контрактом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 17.09.2024 року.

Суддя Лапчевська О.Ф.