Справа №938/556/22
Провадження № 2/938/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

представника відповідача - адвоката Атаманюка Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення з відповідача на її користь компенсації, а саме:

1) 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «SKODA OCTAVIA»,2003 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я відповідача - ОСОБА_2 , в розмірі 139928 гривень та виділити транспортний засіб в натурі відповідачу;

2) 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ 21093», 2003 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , який був зареєстрований на ім`я відповідача - ОСОБА_2 , в розмірі 34 371,1 гривень та виділити транспортний засіб в натурі відповідачу;

3) 1/2 вартості майна, яке було придбане для піцерії в розмірі 32 750 гривень, майно залишити у власності відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.05.2017 року позивач уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №32. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2022 року в справі №938/55/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб розірвано. Під час шлюбу за спільні грошові кошти подружжям придбано автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2003 року випуску, чорного кольору з номером кузова НОМЕР_5 та державним номером НОМЕР_2 , який був зареєстрований на відповідача 05.11.2021 року. Згідно з висновком судового експерта від 28.10 2022 року №73-10-22 ринкова вартість цього автомобіля складає 279 856 гривень. Крім того, під час шлюбу за спільні грошові кошти 16.03.2021 року подружжям придбано автомобіль марки «ВАЗ 21093», 2003 року випуску, зеленого кольору з номером кузова НОМЕР_3 та державним номером НОМЕР_6 , який був зареєстрований за відповідачем. Відповідно до висновку судового експерта від 07.11.2022 року №75-11-22, ринкова вартість цього автомобіля складає 68742,20 гривень. Зазначені автомобілі були придбані під час шлюбу за спільні грошові кошти подружжя, а тому є спільною власністю подружжя. Оскільки відповідач використовує спільні автомобілі, які є неподільною річчю, то позивач просить суд сплатити їй грошову компенсацію від 1/2 суми ринкової вартості вищевказаних автомобілів. Крім того, під час шлюбу за спільні грошові кошти придбано подружжям обладнання для піцерії в смт.Верховина Івано - Франківської області, а саме: піч до піци б/у вартістю 9000 гривень, холодильний стіл вартістю 19500 гривень, холодильник б/у (2шт) вартістю по 3500*2= 7000 гривень, слайсер вартістю 2500 гривень, блендер вартістю 1000 гривень, столи з нержавійки (2шт) по 2500*2= 5000 гривень, полички з нержавійки (2шт) по 1100*2= 2200 гривень, телевізор плазма вартістю 10000 гривень, комод вартістю 1400 гривень, столи, лавки дерев`яні вартістю 3000 гривень, подушки 18 шт. вартістю 1400 гривень, рисоварка вартістю 3500 гривень, а всього на суму 65 500 гривень. Відповідач відсторонив позивача від ведення спільної підприємницької діяльності у піцерії та не бажає розділити спільне набуте майно, а тому позивач просить стягнути їй компенсацію від 1/2 вартості вище зазначеного майна в розмірі 32 750 гривень та залишити його у власності відповідача.

Ухвалою суду від 23.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.01.2023 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 26.01.2023 року призначено в справі повторну судову автотоварознавчу експертизу, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 29.08.2023 року поновлено провадження у справі, призначено до розгляду в підготовчому засідання.

Ухвалою суду від 10.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні 08.11.2023 року просила суд задоволити позов в повному обсязі з підстав наведених ньому.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.99, 112).

Представник відповідача адвокат Атаманюк Р.І. спочатку в судовому засіданні зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки автомобіль марки «SKODA» ним придбано за особисті грошові кошти, тому не є спільною власністю подружжя. Автомобіль марки «ВАЗ» не належав відповідачу по справі, а належав його брату. Майно, яке використовувалося в піцерії, було позичено. Крім того, звернув увагу на те, що позивач не ставить на вирішення питання про визнання майна спільною власністю подружжя. Надалі у судових дебатах представник відповідача вказав, що даний цивільний позов відповідач визнає частково, зокрема, визнає позовну вимогу про відшкодування позивачу грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля марки «SKODA», але від його ринкової вартості, встановленої висновком експертизи, проведеної у ході розгляду даної справи, а інші позовні вимоги не визнає.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що він є рідним братом відповідача та проживає у Львівській області, де в 2019-2020 році придбав за 1500 доларів автомобіль «дев`ятку» темно зеленого кольору, рік випуску не пам`ятає, прізвище особи, у якої придбав теж не пам`ятає. Автомобіль «пригнали» до Верховини, бо в нього, тобто свідка, не було посвідчення водія. Він, тобто свідок, отримав тільки техпаспорт, довіреність не отримував. Автомобілем користувався його брат - ОСОБА_2 . Після смерті батька свідок захотів продати автомобіль, але брат документи загубив, тому знайшов власника та оформив автомобіль на себе, а в подальшому продав за 1 700 доларів. Оформлювати автомобіль на себе брату він дозволив, тому до поліції та суду щодо реєстрації автомобіля братом він, тобто свідок, не звертався.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.05.2017 року, який у подальшому розірвано рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області 05.05.2022 року (а.с.6).

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8) за відповідачем 05.11.2021 року зареєстровано право власності на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» чорного кольору,2003 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 та реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Також за відповідачем 16.03.2021 року зареєстровано право власності на автомобіль марки «ВАЗ 21093» зеленого кольору, 2003 року випуску з номером кузова НОМЕР_3 та реєстраційним номером НОМЕР_4 .

Таким чином, відповідач набув вищевказане майно у власність в період перебування у шлюбі з позивачем.

Надалі, як вбачається з клопотання сторони відповідача про призначення по справі повторної експертизи та долученого до нього листа з Територіального сервісного центру МВС №2644 (а.с.52-54), відповідач 08.11.2022 року продав автомобіль марки «SKODA OCTAVIA»,2003 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який є братом відповідача, зазначив, що автомобіль марки «ВАЗ 21093», 2003 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , держ номер НОМЕР_4 , також продано, але на підтвердження вказаного стороною відповідача не надано до суду будь-яких доказів.

У ч.3 ст.368 ЦПК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне передбачено в ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У ч.1 ст.57 СК України встановлені випадки, коли майно, яке набуте за час шлюбу є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а не спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Таким чином, конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року в справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.02.2018 року в справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05.04.2018 року в справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Наприклад, згідно зі позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 в справі №725/1776/18 факт придбання спірного майна в шлюбі є безумовною підставою для віднесення його до спільної сумісної власності. Висновок судів попередніх інстанцій про те, що сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, є неправильним та суперечить нормам матеріального права, що в свою чергу нівелює правовий режим спільного сумісного майна подружжя, закріпленого законодавцем в ЦК України та в СК України.

Враховуючи конструкцію ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України та практику Верховного Суду, суд прийшов до висновку, що, оскільки вищевказані транспортні засоби марки « SKODA OCTAVIA» та «ВАЗ 21093» набуті у власність у період перебування сторін у шлюбі, то відповідно є спільною сумісною власністю подружжя на підставі закону, і тільки протилежне слід доводити одним із них.

Стороною відповідача не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на вищезазначені транспортні засоби, які набуті в період шлюбу

Зокрема, посилання представника відповідача на те, що сторони до розірвання шлюбу не проживали разом більше року, бо про це зазначено в рішенні суду від 05.05.2022 року про розірванню шлюбу сторін (а.с.9), не заслуговують на увагу, оскільки судом, який розглядав справу саме про розірвання шлюбу, такий факт не встановлювався, про це було зазначено позивачем у позовній заяві.

Посилання представника відповідача на те, що автомобіль мари «SKODA OCTAVIA» з реєстраційним номером НОМЕР_2 придбано ним за власні кошти не підтверджено стороною відповідача жодним доказом у справі.

Також суд критично оцінює твердження представника відповідача та показання свідка ОСОБА_3 про те, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21093» не є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя, бо на ім`я відповідача лише зареєстроване, а фактично куплене іншою особою - свідком, який є братом відповідача.

Судом також встановлено, що позивачем долучено до позовної заяви висновок експерта від 07.11.2022 року про визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», 2003 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , держ номер НОМЕР_4 (а.с.10), відповідно до якого його ринкова вартість становить 68742,20 гривень, який стороною відповідача в судовому засіданні не оспорювався.

Позивачем долучено до позовної заяви висновок експерта від 28.10.2022 року про визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 (а.с.7), відповідно до якого його ринкова вартість становить 279856 гривень.

У ході розгляду даної справи стороною відповідача оспорювалася вартість цього транспортного засобу, в зв`язку з чим заявлено клопотання про призначення судової експертизи для визначення його ринкової вартості. При цьому позивач не заперечувала щодо призначення такої експертизи.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 22.08.2023 року №380/23-28 (а.с.68 74), ринкова вартість автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 складає 210270 (двісті десять тисяч двісті сімдесят) гривень станом на 28.10.2022 року, тобто на час проведення експертизи, висновок якої долучено до позовної заяви, та 209910 (двісті дев`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень станом на 08.11.2022 року, тобто на час його продажу відповідачем після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У ст.68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ; розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 , ч.3 ст.370 ЦК України).

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вищевказані транспортні засоби в розмірі частини від їх ринкової вартості, а саме частини від 68742,20 гривень (вартість автомобіля марки «ВАЗ 21093») та частини від 209910 гривень (вартість автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», а всього 139326,1 гривень.

Оскільки відповідач продав автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», то немає підстав для задоволення вимоги позивача про виділення цього транспортного засобу в натурі відповідачу. Крім того, суд звертає увагу, що стороною відповідача не надано жодних доказів щодо продажу ним автомобіля марки «ВАЗ 21093».

Також слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про проведення поділу спільного майна подружжя, стягнувши з відповідача на користь позивача компенсацію вартості майна, яке було придбане для піцерії, а саме 32750 гривень у зв`язку з їх недоведеністю позивачем, який не надав до суду жодних доказів з цього приводу.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 14 070,50 гривень, а саме: 2070,50 гривень сплаченого судового збору, 3 000 гривень за складання позову адвокатом (6 год.*500 за годину=3000), за висновок експерта 1500 гривень, за висновок експерта 1500 гривень, за представництво в суді адвокатом 6 годин*1000=6000 гривень.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати позивачем в частині сплати судового збору покладються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 207 049,1 гривень, за яку сплачено судовий збір 2070,50 гривень; сума на яку підлягає до задоволення позов - 139326,1 гривень, тому сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу пропорційно розміру задоволених вимог складає 1393,27 гривень ( 139326,1*2070,50/207049,10 =1393,27).

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, стороною позивача до суду не подано жодних доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Зокрема, в порушення ч.3 ст.137 ЦПК України, не долучено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не заявлено про подачу до суду відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З приводу стягнення витрат на підготовку експертних висновків на замовлення позивача, які долучені нею до позовної заяви, слід вказати, що сторона позивача не долучила ні до позовної заяви, ні в подальшому в ході розгляду даної справи будь-які докази, на підставі яких суд міг би встановити розмір таких витрат.

Крім того, суд звертає увагу, що стороною відповідача також не подано доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу та не заявлено про подачу до суду відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача тільки судовий збір, який є складовою частиною судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач поніс витрати на проведення експертизи, призначеної судом в ході розгляду даної справи, в розмірі 2389,8 гривень (а.с.63-64, 67), які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 597,3 гривень ( 2389,8 (104955*2389,8/139928=597,3 гривень).

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. ст. 76, 81, 133, 137, 141, 265-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «SKODAOCTAVIA» 2003 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 та реєстраційним номером НОМЕР_2 у розмірі 104955 (сто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ 21093» 2003 року випуску з номером кузова НОМЕР_3 та реєстраційним номер НОМЕР_4 у розмірі 34 371,1 гривень ( тридцять чотири тисячі триста сімдесят одну гривню 10 копійок), виділивши вказаний транспортний засіб в натурі відповідачу ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1393,27 гривень(одна тисяча триста дев`яносто три гривні 27 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи р в розмірі 597,3 гривень (п`ятсот дев`яносто сім гривень 30 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_8 , прис. Плай селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН