18.09.2024 Справа № 756/2099/24
Ун.№756/2099/24
Пр.№2-др/756/156/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.,
секретаря Приходько К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивачки ОСОБА_1 -- адвоката Нагая Ігоря Мирославовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено та визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 гривень сплаченого судового збору.

29.08.2024 на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Нагая І.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмір 29 551,78 грн., 395,16 грн. витрат на оплату послуг КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» щодо надання довідки на відсутність зареєстрованого права власності та 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення не повідомлялись.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг таін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявленув попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано ордер, Договір про надання професійної правничої допомоги від 15.01.2024 року укладеного між адвокатом Нагаєм І.М. та ОСОБА_1 , відповідно ч.3, якого клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди (гонорару) та порядок розрахунків визначається Сторонами в окремих документах; Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 15.01.2024 року відповідно до якого, за надання послуг клієнт сплачує 300 Доларів США і сплачується у національній валюті України-гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу - за послуги передбачені підпунктами 2.1, 2.2 Додатку (аналіз наданих документів щодо прав ОСОБА_2 на користування квартирою та підготовка позовної заяви), 100 Доларів США і сплачується у національній валюті України-гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу - за участь у кожному підготовчому/судовому засіданні, оплата здійснюється незалежно від того чи відбулося засідання, 50 Доларів США і сплачується у національній валюті України-гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу за кожну годину витрачену на підготовку документів, надано Розрахунок суми витрат на правничу допомогу, надану ОСОБА_1 у справі 756/2099/24 під час розгляду справи Оболонським районним судом м. Києва, який підписаний позивачкою та Звіти, відповідно до яких на аналіз наданих документів, надання рекомендації щодо стратегії справи, підготовку позовної заяви адвокатом витрачено часу 13,2 години, вартістю 11 391,57 грн., здійснено участь у судових засіданнях 01.04.2024, 09.05.2024, 18.06.2024 - вартістю 11 965,58 грн., здійснено участь у судовому засіданні 21.08.2024 та підготовлено документи для відшкодування судових витрат вартістю 6 194,63 грн., отже загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу складає 29551,78 грн., надано квитанції від 19.02.2024, 03.04.2024, 12.05.2024, 31.07.2024, які підтверджують сплату цих юридичних послуг.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому вказана вимога підлягає задоволенню та стягненню з відповідача 29 551,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивачкою було сплачено 395,16 грн на рахунок Київського міського бюро технічної інвентаризації за надання інформації про відсутність зареєстрованого права власності на квартиру, що підтверджується квитанцією про оплату.

Відповідно до п.3 ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 140 ЦПК України встановлено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсаціїсвоїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу.

В зв`язку з чим, витрати у розмірі 395,16 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки

Питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. було вирішено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2024 року у цій справі, а тому підстав для їх стягнення при ухваленні додаткового рішення суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України , суд ,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 -- адвоката Нагая Ігоря Мирославовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

29 551 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 78 копійок - витрат на професійну правничу допомогу;

395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 16 копійок - витрати за надання інформації.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко