Справа № 364/383/24
Провадження № 2/364/245/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 , Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуюча суддя Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «ФІНТРАСТ Україна» (, адреса Україна, 03150, місто Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2, ел. пошта , тел. НОМЕР_5, інформація щодо наявності е-кабінету відсутня),

представник позивача Крюкова Марина Володимирівна ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , е-пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел. НОМЕР_2 , інформація щодо наявності е-кабінету відсутня)

до

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , № тел.: НОМЕР_4 , е-пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

19.06.2024 до Володарського районного суду Київської області в системі «Електронний суд» надійшов зазначений позов, в якому представник позивача зазначає, що 24.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4667356 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 9300,00 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту - 23.09.2021. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в кредитному договорі. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_2 виконало та надало кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання та не повертає суму заборгованості у добровільному порядку.

19 червня 2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право грошової вимоги за названим вище кредитним договором ТОВ « ФК «ФІНТРАСТ Україна», договір факторингу № 19.06/23-Ф.

Позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на ст. ст. 514, 516, 525, 530, 553, 554, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 20, 27, 28, 175-177, 184, 187, 279, 280 ЦПК України, просить суд:

- стягнути з відповідачки на користь ТОВ « ФК « Фінтраст Україна»:

- суму заборгованості у розмірі 9300,00 гривень;

- суму процентів за користування кредитом у розмірі 17670,00 грн;

- інфляційні втрати у розмірі 2366 гривень;

- три відсотки річних у розмірі 1303,43 гривень;

- судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі - 2422,40 грн, та 10 000,00 грн витрати на правову допомогу.

25.06.2024 суд відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 25.07.2024. Окрім іншого суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи оригінали документів (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідачки ОСОБА_2 , а саме: кредитний договір та додатки до нього, додаткові угоди до договору, документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання послуг; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документація з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору ; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по позиці, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати ( первинні бухгалтерські документи, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо. Одночасно надати оригінал договору факторингу, реєстр боржників. Позивачу роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

08.07.2024 на адресу суду надійшов відзив, яким ОСОБА_2 заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у позові . При цьому вона заперечує сам факт укладення електронного договору з ТОВ «Авентус Україна». Зазначає, що позовна заява та матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів. Одночасно вказує, що позивач не погоджується з розрахунком заборгованості та заперечує проти витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги ( а.с. 102-107).

10.07.2024 в підсистемі «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача повністю підтримує обставини викладені у позові шодо укладення кредитного договору, виниклої заборгованості та розрахунку судових витрат ( а.с.109-115). Одночасно позивач подав заяву про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції та заяву про зменшення розміру позовних вимог ( а.с. 135-136).

22.07.2024 на виконання ухвали суду від 25.06.2024 позивач надав оригінал договору факторингу, для огляду ( а.с. 155-157).

25.07.2024 суд прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог, продовжив строк судового провадження в справі до 20.09.2024 та відклав судовий розгляд справи на 20.09.2024. Одночасно роз`яснив відповідачці її право на подання відзиву на уточненні позовні вимоги. Відмовив у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

20.09.2024 ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив, що позивач не в повній мірі виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 25.06.2024 та не надав належних письмових (електронних) доказів на ствердження своїх позовних вимог, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду, а саме оригінали доказів щодо кредитних правовідносин, які виникли 24.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 , щодо укладеного за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронного договору № 4667356 про надання споживчого кредиту.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що до нього перейшли права грошової вимоги за зазначеним вище договором про надання споживчого кредиту відповідно до договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ « ФК «ФІНТРАСТ Україна».

Оскільки при зверненні до суду до позовної заяви позивачем було долучено паперові копії електронного договору № 4667356 про надання споживчого кредиту від 24.08.2021 в той час, як кредитний договір укладався відповідачкою (про що зазначає сам позивач) у електронній формі, суд зобов`язав позивача надати оригінали доказів на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Однак всупереч наведеному позивач таких оригіналів не надав та не обґрунтовує і не уточнює де саме чи в кого саме перебувають оригінали, при цьому на виконання ухвали суду від 25.06.2024 не обгрунтовує підстави ненадання таких.

Слід зазначити, що надані позивачем в системі «Електронний суд» письмові докази: насправді не є оригіналами електронного договору та інших доказів, а є паперовою копією таких і лише у разі коли договір укладається у паперовій формі та в електронній формі обидві форми є оригіналом, однак всупереч наведеному позивач не обґрунтовує та не уточнює де саме чи в кого саме перебувають оригінали таких.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" стаття 7.

Постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 755/1549/22: зазначає, що отримавши процесуальні документи в електронній формі, суд має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного. Апеляційний суд не врахував, що оригіналом є саме документ в електронній формі, а його паперова форма - відтворена на папері копія. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію.

Наразі процесуальний закон оперує трьома поняттями - «оригінал», «електронна копія» та «письмова копія» електронного доказу тощо.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» тлумачить «оригінал електронного документа» як електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним чи прирівняним до власноручного підписом автора. У випадку, коли автор створює ідентичні за інформацією та реквізитами електронні документи або коли надсилає електронний документ кільком адресатам чи зберігає його на кількох носіях, то усі вони є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

Суд доходить висновку, що за наведених обставин на час розгляду справи, не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких були, як стверджує позивач, отриманні ним права грошової вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача, зокрема, щодо відповідальності за порушення ним грошових зобов`язань.

Отже, на думку суду не надання позивачем витребуваних судом доказів вказує на відсутність можливості доведеності позивачем заявлених ним позовних вимог, а як наслідок неможливості розгляду такої справи по суті.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 25.06.2024. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної обґрунтованої причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Одночасно слід зазначити, що позивач надав оригінал договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ « ФК «ФІНТРАСТ Україна».

Як вбачається з наведеного позивач не в повній мірі навів та не обгрунтував правомірність свого звернення з таким позовом та не врахував, що за нормами визначеними чинним законодавством, при купівлі права вимоги позивачем, фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) щодо прав вимоги, стосовно яких здійснюється примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у виконавчому провадженні, підготувати та подати заяви про заміну сторони у таких провадженнях до відповідних інстанцій для здійснення процесуального правонаступництва. Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі.

Тобто при укладенні договору факторингу за яким позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 , саме ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» повинні були отримати і пакет документів, щодо кредитних правовідносин за якими вони отримали право грошової вимоги, а відтак в подальшому при виникненні спору надати їх на ствердження своїх вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів - 25.06.2024 в системі «Електронний Суд» в електронному кабінеті ( а.с. 98, 99), а ухвалу від 25.07.2024, якою суд прийняв зменшення позовних вимог 25.07.2024 (а.с. 165, 166).

Згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 20.09.2024 ухвала від 25.06.2024 виконана лише частково і як наслідок витребувані судом оригінали позивачем надані не були, належного обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведено.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення такого спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «ФІНТРАСТ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун