КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/8189/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2468/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ольшевської І.О., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначав, житловий будинок у АДРЕСА_1 був переданий позивачу в експлуатацію та обслуговування відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 164 від 15 липня 2004 року та Авізо № 246 від 27 квітня 2005 року. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку. Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за період з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2023 року включно у розмірі 4 238,27 грн., 3% річних у розмірі 676,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 150,56 грн. за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2022 року, а також судовий збір (а.с. 1-6).

У липні 2023 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Зазначала, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом у справі № 752/16143/20, провадження у якій було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Звернувшись повторно з позовом, позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки повторно подав заяву для вирішення питання, яке вже судом було вирішено, за відсутності інших підстав або нових обставин (а.с. 117-121).

У вересні 2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 149-152).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягала з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України на тому, що провадження у справі має бути закрито (а.с. 157-160).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року провадження у справі за позовом ТОВ «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 177-181).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 06 листопада 2023 року представник ТОВ «Новобудова» - адвокат Климко А.Д. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с. 186-198).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказувала, що судом першої інстанції було закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Однак у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа № 752/16143/20 за позовом ТОВ «Новобудова» до ОСОБА_2 (матері відповідача) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2016 року по 01 липня 2019 року по спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті матері відповідача до справи було залучено у якості правонаступника ОСОБА_1 , а в подальшому закрито провадження до правонаступника. Разом з тим, суд роз`яснив, що позивач не позбавлений права відповідно до ст. 1281 ЦК України звернутися до спадкоємців, які прийняли спадщину, з окремим позовом. Тому висновки суду стосовно тотожності позовів у вказаних справах є помилковими, оскільки у справі № 752/16143/20 первісним відповідачем була ОСОБА_2 ,а у справі № 752/8189/23 відповідачем є ОСОБА_1 . Тому підстави позову у цих двох спорах є різними, як і сторони.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення (а.с. 213-217).

У грудні 2023 року представник ТОВ «Новобудова» - Климко А.Д. подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, а відзив на апеляційну скаргу повернути без розгляду (а.с. 220-222).

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Представник ТОВ «Новобудова» - Климко А.Д. подав клопотання, в якому просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за відсутності представника (а.с. 210, 228-236).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі № 752/16143/20, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такий висновок районного суду суперечить фактичним обставинам справи, колегія суддів з ним не погодилась врахувавши наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі (закрити провадження у справі).

Як вбачається з матеріалів цієї справи, у квітні 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , на обґрунтування якого зазначав, житловий будинок у АДРЕСА_1 був переданий позивачу в експлуатацію та обслуговування відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 164 від 15 липня 2004 року та Авізо № 246 від 27 квітня 2005 року. Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку. Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги за період з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2023 року включно у розмірі 4 238,27 грн., 3% річних у розмірі 676,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 150,56 грн. за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2022 року, а також судовий збір (а.с. 1-6).

Водночас встановлено, що за змістом ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року у справі № 752/16143/20, 19 серпня 2020 року позивач звертався з позовом до ОСОБА_2 , ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року до участі у справі була залучена ОСОБА_1 , як правонаступник померлої ОСОБА_2 , та провадження у справі за позовом ТОВ «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було закрито (а.с. 122-124).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року у справі № 752/16143/20 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Як зазначено у Постанові Об`єднаної палати Касаційного Верховного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16, провадження № 61-33766 сво18 (позов до померлої особи) якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України ( в редакції 2004 року), відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України ( в діючій редакції), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 чинного ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України, пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

Таким чином, у справі № 752/16143/20 суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ТОВ «Новобудова», оскільки позов було пред`явлено до померлої особи, при цьому вказано, що позивач не позбавлений права відповідно до ст. 1281 ЦК України звернутися до суду до спадкоємців, які прийняли спадщину, з окремим позовом.

Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що сторони у цій справі та справі № 752/16143/20 є різними, незважаючи на залучення до участі у справі № 752/16143/20 правонаступника відповідача - ОСОБА_1 , оскільки провадження по даній справі не підлягало відкриттю і справа за позовом до померлого відповідача не підлягала розгляду у суді в порядку цивільного судочинства.

Предметом позову у справі № 752/16143/20 є стягнення ТОВ «Новобудова» з ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_1 ) суми боргу за надані послуги за період з 01 січня 2016 року по 01 серпня 2020 рік, 3 % річних та інфляційні втрати (а.с. 125-128).

Предметом позову у цій справі є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги за період з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2023 року, а також 3% річних та інфляційні втрати за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2022 року.

З огляду на викладене вбачається, що предмети позовів у цій справі та справі № 752/16143/20 є різними, зокрема, відрізняються періоди стягнення заборгованості за надані послуги відповідачу у квартирі АДРЕСА_4 .

Таким чином, зважаючи на викладені обставини у цій справі та справі № 752/16143/20, відсутні підстави для висновку, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме за сторонами та предметами позову вони не є тотожними. Сама по собі вимога в обох справах щодо стягнення коштів за надані житлово-комунальні послуги, не свідчить про наявність підстав для закриття провадження у цій справі.

Отже, відсутні й підстави для висновку про існування судового рішення, яке набрало законної сили, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Врахувавши вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року - скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 15 лютого 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова