УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

справа № 127/25459/22

провадження № 61-12278св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В. П., Оніщука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення повернуто заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року постановлено вважати неподаною і повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху. 15 березня 2023 року копію зазначеної ухвали суду було направлено на електронну адресу заявника, вказану ним у апеляційній скарзі. Відповідно до довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію зазначеної ухвали було доставлено до електронної скриньки ОСОБА_1 15 березня 2023 року о 13 год 54 хв. Оскільки копію ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року було вручено заявнику 15 березня 2023 року, то останнім днем для усунення недоліків було 27 березня 2023 року. Однак, станом на 06 квітня 2023 року недоліки апеляційної скарги не усунуто, тому апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року та направити до суду апеляційної інстанції справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що направлення апеляційним судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на його особисту електронну пошту не є належним врученням такого судового рішення. В даному випадку суд апеляційної інстанції зобов`язаний був надіслати вищевказану ухвалу в паперовій формі рекомендованим листом, чого не було зроблено. Отже, докази вручення йому ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, відкрито касаційне провадження у справі № 127/25459/22, витребувано з суду першої інстанції цивільну справу № 127/25459/22.

У жовтні 2023 року матеріали цивільної справи № 127/25459/22 надійшли до Верховного Суду.

Водночас, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2023 року справа № 454/1883/22 (провадження № 61-5562св23) передана на розгляд Великої палати Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 серпня 2023 року зазначив, що у пункті 6.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 квітня 2023 року у справі № 904/272/22 зроблено такий висновок: «Щодо застосування наведених норм суд також зазначає, що: застосовуючи процесуальний закон і формуючи відповідну практику, видається важливим враховувати реальні обставини, в яких працюють суди, і тлумачити його у світлі забезпечення гарантій на доступ до суду та його безперервної роботи; лише такий підхід забезпечить практичну відповідь на реальні проблеми та виклики сучасності; надсилання рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення є способом забезпечення права учасника справи знати про ухвалене судом рішення, однак через відсутність фінансування суди не надсилають судові рішення рекомендованими листами, а повідомляють учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації - телефоном, електронною поштою, месенджерами; такі дії мають ту ж саму мету - проінформувати учасника справи; ключовим для оцінки правомірності цих дій суду має бути не спосіб їх вчинення (надсилання чи ненадсилання рекомендованого листа), а їх здатність забезпечити досягнення мети - інформування особи про судове рішення; якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом; це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них; з огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно та добросовісно; тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення, а тому самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію; суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними; попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.[..] Крім цього, Суд ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу в поданих ним документах як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення». Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що є підстави для відступлення від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/272/22.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року справу № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 454/1883/22.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 127/25459/22 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат