Справа № 137/383/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_5 , яка на момент смерті фактично проживала в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Пеньківка» с. Пеньківська Літинського (Вінницького району Вінницької області, розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату серії ВН №0274858 від 25.06.1997.

Заяву мотивує тим, що вона не має можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищезазначене майно в зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично успадкував спадщину після смерті матері, проте за життя не оформив своїх спадкових прав.

За таких підстав, змушена звернутися до суду за захистом свої прав і просить встановити факт, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживав разом з нею з 1997 року за однією адресою, а також просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Пеньківка» с. Пеньківська Літинського (Вінницького району Вінницької області, розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Галіцина В.В. в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав зазначених у ньому та просять його задовольнити.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що не претендують на спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та підтверджують факт, що покійна ОСОБА_5 з 1997 року проживала однією сім`єю разом з сином ОСОБА_6 .

Із показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допитаних в судовому засіданні встановлено, що вони знають позивача та її покійну свекруху ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вказали, що з 1997 року вона переїхала до будинку свого сина ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , оскільки потребувала стороннього догляду і жила з ними однією сім`єю по день смерті. Вони здійснювали за нею догляд та похоронили її.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) дочка покійної ОСОБА_5 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідно до копії заповіту (а.с.10) ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний її житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, що знаходиться в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, все майно та земельну частку (пай) заповідає в рівних долях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с.11) його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.12) 17.06.1973 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 .

Відповідно до копії сертифікату серії ВН №0274858 від 25.06.1997 (а.с.15) ОСОБА_5 належало право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пеньківка» с. Пеньківка Літинського (в даний час Вінницького) району Вінницької області, розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), нормативна грошова оцінка за 1 га землі за 2023 становить 28570,38 грн.

Відповідно до довідки виданої Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за №5409 від 10.12.2008 (а.с.20) судом встановлено, що згідно акта від 10.12.2018 померла ОСОБА_5 була не зареєстрвана але проживала за адресою АДРЕСА_1 з 1997 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт підтверджується також Актом обстеження фактичного місця проживання від 06.02.2024 (а.с.21).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданою приватним нотаріусом Білозарецькою О.Ю. (а.с.22) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пеньківка» с. Пеньківка Літинського (в даний час Вінницького) району Вінницької області, яка належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №355/01-16 від 30.03.2024 (а.с.36) встановлено, що згідно наявних в Літинськй держаній нотаріальній конторі Вінницької обалсті, з 2004 по 2024 рік, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилась.

Також спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не виявлена на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Віницької області, лист за №773/01-18 від 05.04.2024 (а.с.40).

В судовому засіданні досліджено спадкову справу №56/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 (ас..49-73) згідно якої ОСОБА_1 є спадкоємцем після його смерті.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого

Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено факт, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 , 1943 року народження, разом з нею постійно проживав з 1997 року за однією адресою АДРЕСА_1 син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, письмову позицію третіх осіб та показання свідків наданих в судовому засіданні, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, з метою захисту майнових прав позивача позов необхідно задовольнити та визнати за нею право на земельну частку (пай), оскільки вона є спадкоємицею за законом і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст.315, 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Встановити юридичний факт, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , 1943 року народження, разом з нею постійно проживав з 1997 року за однією адресою АДРЕСА_1 син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , право в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , але за життя не оформив своїх спадкових прав на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пеньківка» с. Пеньківка Літинського (в даний час Вінницького) району Вінницької області, розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0274858 від 25.06.1997 року, зареєстрований 27 червня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №907, виданий на ім`я ОСОБА_5 , на підставі розпорядження Літинської районної державної адміністрації від 04 червня 1997 року за №140.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.