Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6/641/251/2024 Справа № 641/4877/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: АТ «Сенс Банк» (стара назва АТ «Альфа-Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»; ОСОБА_1 ; Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

в с т а н о в и в :

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.08.2024 року матеріали заяви були надіслані за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова, оскільки виконавче провадження здійснюється за місцем роботи боржника.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником передано для розгляду за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Підставою для повернення стало те, що заява подана через підсистему «Електронний суд», однак матеріали справи не містять роздрукованих додатків, у суду немає доступу до додатків, тому матеріали справи не містять підтвердження того, що виконавчий напис виконується за місцем роботи боржника.

З огляду на досліджені матеріали приходжу до висновку про помилковість надіслання справи з Московського районного суду м. Харкова для розгляду Комінтернівським районним судом м. Харкова, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування їхніх функцій, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття "суд, встановлений законом", входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст. ст. 26-32 ЦПК України. Встановивши загальні правила підсудності, законодавець, разом з тим, передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль судоустрійної засади, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну "компетентний суд", під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Отже, компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що розгляд справи судом з порушенням правил підсудності, свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі заявник) звернулося до суду із заявою про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 30874 вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення боргу з боржника яким є ОСОБА_2 , на користь АТ «Альф-Банк».

В заяві місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 вказано: АДРЕСА_1 , однак як вбачається з Інформації про стан виконавчого провадження, 31.01.2022 року виконавче провадження здійснюється за місцем роботи боржника, адресою якої є м. Харків Героїв Харкова, 199-А.

При цьому суд звертає увагу на те, що ототожнення понять «місце проведення виконавчих дій» та «місце знаходження приватного виконавця» є помилковим.

Таким чином вказана заява підлягає розгляду судом за місцем виконання виконавчого напису, тобто за місцем роботи боржника, що відповідає ч. 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 446 ЦПК України.

Зазначене ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду в постанові від 29 жовтня 2020 року в справі №263/14171/19.

На підставі ухвали суду від 02.08.2024 року, матеріали цивільної справи були в повному обсязі передані до Московського районного суду м. Харкова.

А тому виходячи з викладеного вище суддею Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М. помилково направлено дану справу за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що вказана справа не є підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова та була передана помилково.

За таких обставин, вважаю за необхідне повернути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: АТ «Сенс Банк» (стара назва АТ «Альфа-Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»; ОСОБА_1 ; Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником до Московського районного суду м. Харкова як помилково направлену.

Керуючись статтями 27, 31, 259, 260, 261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Цивільну справу № 641/4877/23 провадження № 6/641/251/2024 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: АТ «Сенс Банк» (стара назва АТ «Альфа-Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»; ОСОБА_1 ; Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, як помилково направлену - повернути до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя -В. О. Музиченко